f 



— 119 — 



Hedekærets Arter, nemlig de mest haardføre, og dels enkelte høj- 

 nordiske Arter eller Former af Arter, særegne for Højfjældet, i 

 alt Fald paa Færøerne. Af den sidste Kategori kan nævnes Carex 

 rigida, Sihhaldia procunibens, Loiseleuria procumbens, Vaccinium 

 myrtiUus pygmæa og F. uliginosum microphyllmn, samt Aira flexuosa 

 montana; herhen hører endvidere flere sjældne Arter, f. Ex, Gna- 

 pJicdiuni supinum, Pirola minor (en for denne Plante højst ejen- 

 dommelig Maade at forekomme paa) og Liizida arcuata. 



Det er værd at lægge Mærke til, at mange af Grimmiahedens 

 Blomsterplanter har Vandreskud, vel egnede til at finde deres Vej i 

 Mostæppet {Carex rigida, de to Vaccinia, Aira flexuosa, Firola mi- 

 nor, Thalicfrum alpinum o. fl.) eller har nedliggende, mangegrenede 

 Skud, der ogsaa hreder sig imellem Mosset {Loiseleuria, Sihhaldia, 

 Empetrum, Thymiis, Salix herbacea). 



De fleste Arter sætter rigelig Blomst og Frugt, men der er 

 nogle, som i højere eller ringere Grad er henviste til Formering ad 

 vegetativ Vej, nemlig, foruden de bulbilbærende Arter, Pirola 

 minor, og de to Vaccinia (sé p. 42) ; ogsaa Empetrnni's Frugt- 

 sætning synes indskrænket. 



Hvad Mosserne angaar, da findes der flere Arter, der mest hører 

 hjemme i Grimmiaheden, hvor de sartere af dem skjuler sig i 

 Grimmia Jiypnoides' og G. ericoides^ lune Tæpper, saaledes Junger- 

 mannia orcadensis, J. Floerkii, Gymnocyhe turgida, Dicranum arc- 

 ticum o. fl.; men jeg tør iøvrigt ikke gaa nærmere ind paa Behand- 

 lingen af Mosserne og henviser til G. Jensen 's Afhandling (1897), 

 hvor der f. Ex. p. 173 (Slattaratindur), 181 (Kleivan) og 185 (Skælling- 

 fjæld) findes Lister over Mosserne i Grimmiahede. 



Likenerne optræder ikke i stor Mængde, men dog er Grimmia- 

 heden og dens Overgangstrin til Hedekæret de Formationer, hvor 

 disse Planter spiller størst Rolle, naturligvis Lithofytformationen 

 ikke medregnet. Det er de større, buskformede Likener, der træder 

 mest frem: Cladonia rangiferina o. a. Arter, Cetraria islandica, 

 Sphærophoron fragile, Cornicularia aculeata og Thamnolia vermi- 

 cidaris; den sidste Art er indskrænket til Højfjældet alene, medens 

 de andre ogsaa er hyppige i de lavere Egne, 



Langt mere udbredt end den typiske Grimmiahede er en Forma- 

 tion, der danner en Overgang mellem Grimmiaheden og 

 Hedekæret; den er kortelig nævnt paa p. 77 og er i min Rejse- 

 beretning (1901) mange Steder omtalt under Navnet „Grimmia- 

 Nardus Formation", Det er paa flade eller svagt skraanende 



