VI Forord. 



Tallene i Slutningen af Artsbeskrivelserne angive Plantens 

 Størrelse — Højde eller Længde — udtrykt i Meter; derefter 

 følger Angivelse af Plantens Livsvarighed. Naar Arterne af en 

 Slægt eller en Underafdeling af Slægten eller af hele Familien for- 

 holde sig ens hvad Livsvarighed angaaer, da er denne angivet i 

 Slægtsnøglen eller i Familiebeskrivelsen og ikke senere gjentaget 

 ved de enkelte Arters Beskrivelse. Derefter følger Angivelse af 

 Blomstringstiden; og endelig findes nævnt de Lokaliteter, paa hvilke 

 Planten voxer, tilligemed Oplysning om dens Udbredelse i Landet; 

 er vedkommende Plante kun funden meget faa Steder, ere disse 

 nævnte: er den funden flere Steder, er Hyppigheden angivet ved 

 Betegnelserne: meget sjelden, sjelden, hist og her, tem- 

 melig almindelig, almindeHg og meget almindelig. Efter 

 Beskrivelsen findes Plantens danske saavel som dens latinske Navn; 

 hvad det sidste angaaer, har jeg bestræbt mig for at anvende det 

 ældste Navn, under hvilket Planten er beskrevet saaledes, at den 

 med Sikkerhed kan gjenkjendes, forsaavidt det da kunde lade sig 

 gjøre uden at afstedkomme Misforstaaelse; i de Tilfælde, hvor dette 

 Navn er forskjelHgt fra det her i Landet hidtil gjængse, er dette 

 sidste vedføjet i Parenthes efter Artsbeskrivelsen. Bastarder ere 

 betegnede ved Navnene paa de to Stamplanter, forbundne med 

 hinanden ved X- Efter de latinske Plantenavne findes Navnet 

 paa den Forfatter, som har givet Planten det her anvendte Navn. 

 Staaer Forfatternavnet i Parenthes, betyder dette, at vedkommende 

 Forfatter vel har givet Planten dens Artsnavn, m.en i Forbindelse 

 med et andet Slægtsnavn, eller anvendt Artsnavnet som Varietets- 

 betegnelse e. 1. 1 de fleste Tilfælde er Forfatternavnet forkortet; 

 Side 276 findes en Forklaring over de forkortede Navne. 



Hvad Udtalen af de latinske Navne angaaer, da have Tostavelses- 

 ord altid Tonen paa første Stavelse; ved Flerstavelsesord er Udtalen 

 angivet ved Tontegn «'» over den Vokal, som har Tonen, undtagen 

 hvor denne Vokal er et y eller et stort Begyndelsesbogstav, thi i 

 saa Tilfælde staaer Tontegnet efter den betonede Stavelse. I de 

 latinske Navne udtales i Reglen ae som æ, og oe som ø ; hvor de 

 enkelte Bogstaver skulle udtales hver for sig, er dette angivet 

 ved «■■» (Trema) over e. C udtales som s foran ae, e, i, oe og y, 

 iøvrigt som k. 



