10 



samt brist pfi ruiturliga Jini^iii- ocli odlad jord, iii' i v(^getatift 

 hänspende idltföi' viil kilnd genom de inånga bcskiifniiii^iw, som 

 deröfvcr äro lernnade i skildringar ärSveriii;es (jälllraktoi-. Klt 

 niirmare rcdogörandp för dess natur är dciförc på detta ställe 

 öfverfludigl och vi inskiimka oss ock.^-å lill några la uppiiilipr, 

 som närmare bestämma dess beskafTenliei inom \äit oniiäde. 



S. Angeimanlands Granregion motsvaiar den lägsta drlen 

 af den Granregion, som finnes i Sveriges fjällprovinser. Der- 

 vid liknar den mer don söder, än den norr derom belä^iina. 

 Ty med Jämtland har den nästan alla sina växtaiter genjcn- 

 samma Dessutom äger den ganska få ffällväxler, som äro 

 spridda öFver hela dess område, såsom Petasites frigida, Ra- 

 mcnculus lapponiczis , Äconitum Lycoctonum, Carex alpina, 

 Poa alpina, Calamagrostis phragmitoides , C. lapponica, 

 Phleum alpimim och icke en gång alla dessa allmänna. En- 

 dast i den högst beliigna eller Täsjö socken uppträder en stor 

 mängd sådana, hvilka dock till största delen äio låiij;t ifrån 

 allmänna. Alla der förekommande fjälKäxler äro jemte de 

 nyss nämnda: G-naphaUum norvegicum, Erigeron elonga- 

 tus, Saussurea alpina, Mulgedium alpinum, Hiei^acintn 

 Prenanthoides , H. crocatum, Taraxacum officinale: alpi- 

 mim, Myosotis silvatica: alpestris , Gentiana nivalis, Bar- 

 tsia alpina, Pedicularis Sceptrwm CaroUnum, Pinguicula 

 villosa, Tlialictrinn alpinum, Stellaria b orealis: calycantha, 

 Epilohium origani/ollum , E. alpinum: maju^, Astragalus 

 alpinus, Salix myrtilloides, S. glauca, Juniperiis communis : 

 nana, Equisetum scirpoides, Tofieldia horealis, Eriophorum 

 capitatum, Agrostis rupestris, Cystopteris tnontana. — En 

 för vegetationens utseende olta utmärkande växt är Calama- 

 grostis chalyhcea, som förekommer på mänga ställen i Tå- 

 Kjöns och Iloting.^jöns dalsänkningai' i stora grupper. 



Ett särskildl omnämnande fcirtjenar Tasjöbcri^^ci. Det är 

 är ett l.ings Tåsjöns ö.-tra strand utsträr.kt skifTerberg af en 

 half mils längd; dets bredd kan ej bestiunnias, ty de stora 

 nivrar, som betacka dess öfversla del, forlsiitlas, så vidt vi veta, 

 i långsam sluttning ned mot det inre landels obebodda skog;ir. 

 Pä dess biaiila sida mot Tasjön äi- det synnerligen rikt be- 



