Ålregionen eller Wahlenbergs subregio Aini glutinosof. 

 Alderregionen eller hans subreg. A. incancB, 

 Granregionen eller hans regio silvalica s. abietina. 



Ålregionen upptager den lägst belägna delen af Södra An- 

 germanland, således landet kring Ångermanelfvens utlopp, och 

 sträcker sig från kusten af Bottniska viken upp till öfre grän- 

 sen af Nora, Skog, Bjertrå och Ytter-Lännäs socknar. Dess 

 centrala del tillhör en vida sydligare trakt i Norrland och re- 

 gionen uppträder här endast genom en fortsatt ulbredr^jng öf- 

 ver Medelpadsgränsen af dess mest typisha växtarter. Sjelfva 

 den för regionen betecknande Alen finnes vanligen endast i 

 mindre grupper vid stränderna, ofta nästan bortskymd af Ål- 

 derns resligare kronor. Den höga breddgraden, 63", är nem- 

 ligen nätt och jemnt tillräcklig för att bereda Alregionens väx- 

 ter trefnad, hvilken derföre måste underlättas af en mängd 

 enskilda lokalförhållanden. Till dessa höra dels det nära grann- 

 skapet med hafvet, dels ock de resliga bergen, i hvilkas rem- 

 nor och vid hvilkas rötter åtkilliga sydliga växter finna skydd, 

 de djupa dalsänkningarna och de dessa ständigt åtföljande små 

 sjöarna och vattendragen, samt slutligen den breda och lugna 

 hufvudelfven, som till och med med djupa vikar intränger i landet. 

 En sådan mångfald af lokaler måste också framkalla en 

 omvexlande vegetation. Uti det i allmänhet växtfria hafs- 

 vattnet trifvas innerst i vikarna Batrachium marinum *), 

 Chara aspera, Potamogeton zostcraceus , P. pectinatus, P. 

 marinas, Zannichellia polycarpa , Z. pedicellata m. fl. — 

 De klippiga, steniga eller sandiga hafstränderna äga de van- 

 liga Bottniska kustväxterna, såsom Glaux maritima, Tri- 

 glochin maritimum , Juncus balticus , Scirpus uniglumisy 

 Elymus arenarius , Aira bottnica , Agrostis stolonijera : 

 maritima etc, men derjemte ett och annat lån från fjällen, 



användbara, föredraga vi de från folkspråket hämtade benämningarne 

 Alj Ålder framför Kiibhalj Gråal. 



') I hela afhandlingen, äfven i siutförleckningen, användas samma 

 växtnamn och systematiska anordning, som i Prof. Fries' Summa Veg. 

 Scand.j blott med de få afvikelser, som äro en följd af efter dess ut- 

 gifvande vunnen, säker erfarenhet. 



