II 



Fyllan, som flyter genom Breareds och Snöstorps 

 Socknar ; Genevadsån, som utgör gränsen mellan Elds- 

 berga och Weinge Socknar, m. fl. Bland den mängd 

 små insjöar, som i de inre delarne förekomma, är in- 

 gen af någon betydenhet. För öfrigt torde man hafva 

 all anledning att förmoda, det denna provins i likhet 

 med de flesta andra delar af Sveriges fastland for- 

 dom stått under vatten. Man har nemligen flerestä- 

 des funnit fornlemningar af ankare och skeppskölar 

 till och med på ställen, som äro långt aflägsna från 

 hafvets nuvarande strand. 



Från högra stranden af Stensån, hvars mynning 

 utgör, såsom ofvan blifvit antydt, en gränspunkt mot 

 Skåne, utbreder sig, jemnlöpande med kusten, ett lågt 

 slättland, hvars höjd öfver hafvet i medeltal är om- 

 kring 30 fot. Blott här och der i Ysby, Trönninge, 

 Weinge och Enslöfs Socknar ser man spridda kullar 

 helt obetydligt uppstiga. Så småningom höjer sig 

 detta slättland, och vid 1 å 1 Vj mils afstånd från 

 hafvet har det öfvergått i det betydligt bredare hög- 

 land, som utgör hela östra delen af södra Halland. 

 Detta breda högland är af den mest olika natur. I 

 dess nordligaste del framträda ännu inga egentliga 

 berg; blott en eller annan sandås genomstryker denna, 

 hufvudsakligen af kärr och moras för öfrigt uppfyllda, 

 terräng. Den mellersta delen är deremot genomkor- 

 sad af bergsträckor, som utgöra förgreningar af de 

 angränsande Småländska, och mellan hvilka oftast 

 vidsträckta Ijimghedar samt dystra barrskogar ut- 

 breda sig. Dessa höjdsträckor utplatta sig slutligen 

 i den sydliga delen tiU stora mossar och hedar, dels 

 kala, dels bevuxna med fur- eller granskog, som i sin 

 ordning öfvergå i den betydliga ås, som under namn 

 af Hallandsås utgör sjelfva gränsen mellan Skåne 

 och Halland. Af denna ås, som lik en fjällrygg hö- 

 jer sig öfver låglandet, börjar vid hafvet och sträcker 



