51 



Såsom ett fjerde centrum betraktar jag Södra Euro- 

 pas bergstrakter. Hit synas följande 18 böra hänföras : 



Petas i tes officinalis Mönch. 

 Galium saxatile L. 

 Betonica officinalis L. 

 Galeohdolon hiteiim Huds. 

 Ajuga reptans L. 

 Veronica montana L. 

 Li/simachia nemorum L. 

 Frimula elatior Jacq. 

 acaulis Jacq. 



Fimpinella magna L. 

 Corydalis cava Schiv. (& K. 

 Clrccea lutetiana L. 

 Genista pilosa L. 

 Fagus siJvatica L. 

 Carpinus Betulus L. 

 OrcJiis tcstulata L. 

 „ mascida L. 

 Ehjmus europceus L. 



Den mest karakteristiska arten för denna flora är 

 boken. För mer än hälften af dessa arter faller nord- 

 gränsen mot öster, under det andra, såsom Galeohdolon 

 luteton Huds., gå lika högt upp mot norr i öster som i vester. 



Bland de nyss uppräknade växterna är det särskildt 

 två, som genom sin utbredning påkalla uppmärksamheten, 

 näml. Circcea lutetiana L. och Elymxis europceus L. I 

 gamla verlden går den förra åt öster till Sib. alt., den se- 

 nare endast till kaukasiska provinserna, hvarefter de helt 

 oväntadt uppträda i de östliga delarne i N. Amerika. Och 

 d^ssa arter stå ej enstaka. Thlaspi alpestre L. och Im- 

 peratoria Ostruthium L. m. fl. visa en liknande utbred- 

 ning ^). Då dessa växter ej förekomma i hela vestra Ame- 

 rika och östra Asien, kan man ej antaga, att de på denna 

 väg invandrat till Amerika, såsom med många andra ar- 

 ter, t. ex. Cineraria palustris L., Hordewn pratense 

 Huds., torde hafva varit fallet. Snarare ledes man vid 

 betraktande af den öfver vägande vestliga utbredning, 

 åe i gamla verlden ega, till den förmodan, att de kommit 

 från vestra Europa till Amerika. Det tinnes, som Heer 



O Jfr. F. W. C. Aeeschoug, Bidr. till den Skand. veg. hist. s. 74. 



