53 



Z., Lepturus incurvatus Trin., i hvilket fall de rättast 

 torde hänföras till Medelhafsfloran. 



Af denna sammanställning visar sig således, att stör- 

 sta antalet af de växter, som här behandlats, kommit från 

 södra Europa och Medelhafvet, under det att ett vida färre 

 antal kommit österifiån och ännu mycket färre äro vestliga. 



Vilja vi nu tillse, på hvad väg dessa växter inkommit 

 till Sverige, så visar det sig snart, att denna fråga i 

 många fall ej kan rätt bestämdt besvaras. Ytterst få torde 

 de fall vara, der man kan så tydligt följa en växts van- 

 dring från dess ursprungliga hem och ända hit opp till 

 Norden, som till exempel fallet är med Aconitum NajpeUus 

 L. Dock kan man hemta någon ledning för bedömmande af 

 denna fråga från deras nuvarande utbrednitig kring Öster- 

 sjön, hvarföre jag deröfver lemnar följande öfversigt: 



1) Växter som förekomma ungefär likformigt utbredda 

 på vestra, södra och östra kusterna af Östersjön: 



Cineraria palustris L. 

 Helichrysum arenarium JD C. 

 Inula Britannica L. 

 Pulicaria vulgaris Gcertn. 

 Fetasites officinalis Mönch. 

 Cirsium oleracetim Scop. 

 Cichorium Intyhus L. 

 Ficris hieracioides L. 

 Crepis hiennis L. 

 Hypochceris radicata L. 

 MentJia silvestris L. 

 Betonica officinalis L. 

 Galeobdolon luteiim Huds. 

 Euonymus europcens L. 



2) Växter, som förekomma uteslutande eller hufvud- 

 sakligen på vestra och södra sidan om Östersjön. De som 

 äfven förekomma på östra sidan, utmärkas med *. 



Chcerophyllum tenmhim L 

 Fimpinella magna L. 

 Siiim angnstifolium L. 

 Geranium palustre L. 

 Radiola linoides Roth. 

 Bianthus superbus L. 

 Cerastium arvense L. 

 Orchis mascula L. 

 Junciis glaucus Elirh. 

 Cyperns fuscus L. 

 Corynephorus canescens 

 F. B. 

 Fanicum Crns galli L. 



