8 (129) 



N'pleliitnek ritka növényekben 

 kéfségtelenül a leggazdagabb 

 hegye. Sűi-ű ködben s metsző 

 hideg szélben haladtunk a csúcs 

 felé. midőn ez alatt kb. ^U órá- 

 nyira egy alig két méter át- 

 mérőjű folton észrevettem az 

 A]ilhyllis anreát. Meg:')lhipod- 

 tunk s e hely körül szorgosan 

 végig kutattuk a lej töt, de 

 hiiiba, úgy látszik, hogy e gyö- 

 nyörű, aranysárga virágú nö- 

 vény csak e kis helyen terem. 



A velebiti növény szára 

 apró, ujjnyi, arasznyi, a dal- 

 mát ])él(láknál kiseblb, zöldebb, 

 borzasabb (forma refehificu*) — 

 a dalm:'it s egyáltalában a dé- 

 libb növé]iy apró szőröktől 

 szürkéllik — virágja arany- 

 sárga s így valószínűleg a var. 

 aiiranfiaea Pantocsek (Oest. 

 bot. Zeit. 1878 p. 5) mellé so- 

 rakozik, melyet szerzője Mon- 

 tenegróban Biela és Lukovo 

 között fedezett fel s rövidszá- 

 rúnak, narancsszín virágúnak 

 ír le. A szár s levél nagyobb 

 borzassáffáról nem szól. 



über die Quelle Liscani-bunar 

 auf dem Sveti Brdo, den an 

 seltenen Pflanzen zweifellos 

 reichsten Berg des ganzen Ge- 

 birgszuges. Ober der Baum- 

 grenze ging OS in dichtem Nebel 

 und schneidig kalti'm Wind dem 

 Gipfel zu. ciis ich cca ■■U Stun- 

 den unterhalb der Spitze, auf 

 einem kaum zwei Quadratmeter 

 messenden Fleck die Anthyllis 

 aurea bemerkte. Wir suchten die 

 Umgebung dieses Standortes 

 nach dieser prächtigen goldgelb 

 blühenden Pflanze ab, doch ver- 

 gebens, sie scheint auf diese 

 einzige Stelle beschränkt zu sein. 

 Die Pflanze vom \>lebit ist 

 viel kleiner, als die dalmatini- 

 sche, die Stengel sind finger- 

 höchstens spannelang, die ganze 

 Pflanze ist weniger grau und 

 angedrückt behaart, vielmehr 

 grün, und abstehend behaart 

 (forma velebiticrr) und schliesst 

 sich wahrscheinlich an die Var. 

 aurantiaca Pantocsek (Oe. Bot. 

 Zeit. 187o p. 5) an, welche ihr 

 Entdecker in Montenegro zwi- 

 schen Biela u. Lukovo gefunden 

 und kurzstengelig und orange- 

 gelbblühend beschrieben hat. 

 Von der stärkeren und abste- 

 henderen Behaarung des Sten- 

 gels und der Blätter w-ird dort 

 nichts erwähnt. 



7. Trifolium dalmaticum. 



Vis. in PI. rar. in Dalm. det. 



I. Xo. ai. — Flora Dalm. III, 

 1905. év augusztus elején 

 Spalatób(')l jövet a Velebit hegy- 

 láncznak Knin felé eső déli i'ó- 

 szét óhajtottam botanikailag 

 kikutatni. Utóbb a Begováé há- 



Erg. 



Bl. 



«Flora» 1829 

 p. 293. 



Anfangs August 1905 kam 

 ich von Spalato über Knin in 

 das Velebitgebirge, um die süd- 

 lichsten Teile desselben bota- 

 nisch zu durchforschen. Schliess- 



*) A typo differt caulo humili, foliolis minoribus, ciiiile ot foliis pilis 

 ongioribus hirsutis, viridibus, nee pilis brevibus densis canoscontibus. 



