— 1-5 — 



terjednek el Akasztó és Tetétlen puszta körül ; nagy- 

 tereket foglalnak el Halom, Homokmégy, Kis-Kecs- 

 kemét, Kis- és Öreg- Csertő, Drágszél, Hille és Körme 

 pusztákon ; kisebb elterjedést mutatnak Harta, Pataj, 

 Hajós , Fájsz és Miske körül , továbbá Résztelek, 

 Keserűtelek , Gombolyag és Alsó Sz. Király pusz- 

 tákon. A lenyészet itt csaknem kizárólag halophil nö- 

 vényekből alakul. Itt terem száz- sőt ezrenkint a gyö- 

 nyörű Gmelin lelleg (Statice Guielini IVilld.J, a vidék 

 egyik leg-szebb növénye, melynek fényes börnemü le- 

 lapult levelei közöl a szép kék virágcsoportokat hor- 

 dozó magas szár emelkedik föl. Itt uralg a sós szikör 

 (Caniphorosnia ovafa IV. K.)^ mely a legszárazabb s leg- 

 terméketlenebb helyeket is vöröses-zöld lepellel vonja 

 be ; itt otthonos a kövér Plantago maritíma L. Crypsis 

 ac ti Ica fa AiL s kissé nedvesebb talajon Bupleiiruvi tcniiis- 

 símwii L.^ Hordeum viarítimiini Witli.y Lepidiumok s főleg 

 L. crassifolii(iii JV. K.^ Ranuiiciilus pcdafiis JV. IC., As- 

 fcr dcpressiis Kit. több más növényekkel. A szikes me- 

 zők, melyek többnyire széles szalagokként terjednek el 

 a homokos talaj és mocsáros mélyedések körül sok he- 

 lyen észrevétlenül a fekete réti földre átmenetet képez- 

 nek ; ilyen kevésbbé szikes réteket, melyek Kalocsa 

 közvetlen környékén nem ritkelk, főképen Tcfragonolo- 

 biis siliqnosits (L.) Erytliraea piilcliclla Pcrs. Linuni pe- 

 renne L. és Crypsis alopecitroides Aif. s Sclioenoides Ait. 

 jellemeznek. 



Mig a jelzett szikes mezők fákat megtűrni teljes- 

 séggel nem akarnak, a porhanyó fekete föld s annak 

 csekélyebb változatai szépen tenyésző fákat is nevelnek. 

 Ezen termékeny földek túlnyomólag a Duna mentében 

 vannak elterjedve s nagyrészt búza , árpa, kukorica 

 vStb. földekké alakítvák. A még föl nem tört fekete föld 

 nagyon változó tenyészettel bír s többnyire Perje fPoaJ, 

 ebír (Dactylis), csenkesz (Fesfiica). néhány sásfaj (Carex) 

 és ernyősök csoportosult megjelenése által van jelle- 

 mezve. Legtöbbnyire ezen talaj táplálja a Duna melléki 

 fűzeseket és vegyes erdőket is. Ezen erdők legkiválóbb 

 alkatrésze a fehér és fekete nyárfa (Popiilns álba L. és 

 P. nígra L.J, melyek a vidéken legjobban tenyésző fák 

 közé tartoznak ; a simd szilfa (Uliniis glabra Svi.J, mely 

 néhol kisebb oázokat 'alkot (az Imsóson, a Várszegicr- 

 döben) ; a kocsános tölgy (Qif. Robur L. és Qiicrcns 



