sia palnstris Z., Triglochin fahistre Z., Dianfhns siifcrhns 

 L. és Scabiosa Snccisa L. által jellemezett turfás talajú 

 növényélet ; majd megint a mélyebb vizekben és azok 

 körül Oenanflie aquafica (L.) Rannnculus Lingva Z, Po- 

 fauiogeton iiafaiis Z., Niifhar hiteum L. és NyvipJuiea álba 

 Z. választékos csoportjai tűnnek elö ; majd végre a Mor- 

 csai erdő körisfái Stapliylea pínnafa Z., Rliamniis Fran- 

 gula Z., Salix cinerea L. cserjékkel, Piilvionaria inollis- 

 sima Kern. Latliyrus palnstris Z., Peticedamivi palusfre 

 (L) és Cervaria L. s a Veroníca elatior EhrJi. számos 

 alakjaival kötik le a figyelmes vizsgálót. Mindezekhez 

 a vegyes réti tenyészet Scirpus lacustris Z. és Diarifíjmis 

 Z., TypJia latifolia Z., és aiigusfifolia L. Carex riparia 

 Curt. paludosa Good.^ Oederi Retz, Iris Psend-Acorns 

 Z. s más hasonló növényektől uralva csatlakozik. Nem 

 kevésbbé érdekesek a Dusnok és Hajós közti kisebb 

 mocsárok, melyekben a vizi aloe {Stratiotes aloidcs Z.) 

 meglepő csoportjai úszkálnak. Fájsz, Miske és Bátya 

 mellett kisebb jelentőségű mocsárok terülnek el, de 

 Bátya felé helyenkint az igen ritka Potamogeton aciifi- 

 foliusról nevezetesek. 



Ha Kalocsa közvetlen környékén körültekintünk, 

 szintén minden irányban találunk mocsáros mélyedése- 

 ket, melyek azonban többnyire fenékig kiszáradnak. 

 Legtartósabbak a pataji ut mentében mindkét oldalon 

 majd Úszódig, majd egészen Patajig, majd ismét a Ha- 

 lom alá elhúzódó s ott kiterjedtebb vonalok, , melyek 

 innen ismét Homokmégy és Drágszél felé az Orjeg-gel 

 függnek össze. Ezek részint nádasokká, részint kakás 

 rétekké alakulnak vagy az ernyős elecs (BiitoDius uni- 

 bcllatus L.) ezreivel egy egészen sajátszerű csoportban 

 összpontosulnak, vagy ismét Lyfhnoji-vaezö'k.lié változ- 

 nak át, vagy végre a tejszinü ibolya (Viola pumíla Chaix) 

 gyönyörű csoportozataival benépesítve mint vizenyős 

 rétek jelennek meg. Pataj, Harta és Akasztó között 

 kitelj edtebb és tartósabb mocsárok nagyobb terűleteket 

 foglalnak el ; ezek között a Szilidi tó, mely tulaj donké- 

 pen csak végződéseiben (Kékesi rét, pataji rétek) nevez- 

 hető mocsárnak, a vidék egyik legsajátságosabb tüne- 

 ményének tekintendő. A tenyészet itt a valódi mocsá- 

 rok mezéből lassankint kivetkezik s a homokos és szi- 

 kes mocsárok képét ölti magára. Itt lépnek föl mindig 

 növekvő számmal az Asfer pafuionicus Jacq. Taraxacum 



