— 68 — 



brevioribus ; carina rostrata, rectangule incurva, bipe- 

 dicellata vexillum subaequante ; leguminibus (immaturis) 

 lanceolatis in rostrum calyci subaequale attenuatis. 

 stylo albido subulato, post vei etiam sub anthesi rect- 

 angule curvato , florem subaequante coronatis ; stig- 

 mate capilato. 



Mira plánta, quam in fossa viae ad pagum Úszód 

 ducentis prope hortum archiepiscopalem inveni. 



Habitu proxime ad Z. decuvibentcvi Poir. accedit, 

 quae tamen differt (etiamsi illi cum Bertolonio in FI. ita- 

 lica VIII. p. 22^. calyx glaber vei pilosus attribuatur) : 

 umbella subquadriflora, stylo recto saltem ex exempla- 

 ribus a me visis, et dentibus calycinis ante anthesim 

 non reflexis. Item floribus minoribus, forma legumi- 

 nis etc. 



Inmultis etiam L. uliginosum Sclikiilir. imitatur, quae 

 tamen foliolis et stipulis latioribus, forma vexilli et le- 

 guminis longe differt. 



Lotus strictíis F. et Mey. L. sulphureus Boíss. et L. 

 tliermalis Boiss. aliae omnino plantae ex diagnosi esse 

 videntur. 



Plánta recentioribus incognita : L. pedunctilatus 

 Cav. quem Willkomm et I.ange Prodr. FI. hisp. IIL 

 p. 344. ad L. uliginosum et non proximius ad L. de- 

 cmnbentem Poir. trahere volunt, praesertim „foliolis lan- 

 ceolatis, acutis, terminali petiolulato, stipulis ovato- 

 subcordatis" differt. 



L. palustris Willd. pubescentia, stipulis et capitu- 

 lis paucifloris recedit. 



L. gracilis W. K. A szerző meglehetősen átalános szavai szerint 

 vidékünkön „in graminosis humidis subsalsis, potissimum ubi locis parum 

 depressis aquae meteoricae restagnant" szintén előfordulhatna, de eddig 

 nem ismeretes. 



93. Astraguliis Ti. Bóka. 



248. A. OnobrychiS L. Réteken és utak mel- 

 lett, de kiváltképen homokos halmokon. — A mély 

 sikon ritkább ; a halmos vidéken ellenben a Paksi szöl- 

 lök közt, Földvárott, Pataj, Akasztó. Kecel, Nádudvar 

 és Fadd körül gyakoribb. 



249. A. austriacus Jnc(j. A löszhalmok lejtős 



