XIII 



nak y. yeszszöknek, magokat a fákat cserjéknek 

 (frutex) liivják ; sőt ha az ily cserjefélék törzsei 

 nem fásulnak meg oly keményre mint a fa, akkor 

 cserjésedoknekj vagy kóroknak (frutescenS; v. fruti- 

 culus) nevezik. Cserjék például a Szöllö, Ribiszke, 

 Eagyal stb. kórós törzsüek, a Zsálya, a Tetemol- 

 dó stb. 



5. A növények törzsei alakjokra nézve külön- 

 félék : ha "például keresztmetszetök köralaku, ak- 

 kor hengeres (c. teres); ha keresztmetszetök körkö- 

 rös, akkor lapított (c. comij^vessus) ] vannak továbbá 

 félhengereSj továbbá liáromszögü (c. triquetrus) midőn 

 keresztmetszetök háromszögöt alkot; négyszögű) 

 (c. quadriquetrus) háromélü, négyélü stb törzsek. 



6. A növények törzsei, állásokra nézve is kü- 

 lömböznek egymástól. Ha törzs a tőből egyenesen, 

 azaz: függőlegesen emelkedik íel, akkor felálló 

 (c. erectus) ha a tőből kiindulásakor oldalra hajolva 

 indul — mintha le akarna feküdni, azomban meg- 

 fordul és nagyrésze függőleg nő fel ; felegyenesedő 

 (c. ascendens); ha a tőről induló szár a földre elterül 

 de hegyei felé felegyenesedik, sikkov henyélő (c. de- 

 cumbens) ; ha ugy terül el a földön, hogy a hegyei 

 sem emelkednek fel, akkor lecsepült (c. prostratus) 

 ha azután az ilyen henyélő vagy lecsepült szárak itt- 

 ott gyökeret vernek ^?/ó"Z^ere2Ó'(c. repens v. reptans) 

 ha továbbá, szároldalaiból vagy a levelek nyelei 

 végeiről hajtott kacscsaiknál fogva iák oldalaira 

 vagy gyepükre aggatódznak, akkor kapaszkodó 

 (c. sandens) ; ha végre más rö vények oldalaira teker- 

 gőznek, akkor felfutó (c. volubilis) nevekkel szokták 

 egymástól megkülömböztetni. 



7. A szárak oldal növéseit ágaknak (ramus) 

 ezek vékonyabb elágazásait gályáknak (ramulus) a 

 ki nem fejlett hegyes végű ágtöveket pedig* tövi- 

 seknek (spinae) hívják. 



