— 18 - 



jest v rovině, jiný v horách, jiný na jihu, jiný na severu moravském, 

 jiný opět ve Slezsku. Celou květenu lze rozděliti ve tři hlavní pásma 

 ^t. j. ve květenu roviny, předhoří a hor. Ačkoliv toto rozdělení samo- 

 zřejmé býti se zdá, přec není vždy věcí snadnou, hranice mezi jedno- 

 tlivými ])ásmy přesně stanoviti, poněvadž mnohdy jedno pásmo do 

 druhého zabíhá. Všecky kopce a mnohé lesnaté krajiny ukazují květenu 

 dosti jDříbuznou horské, a příbuznost tato tím patrnější jest, čím blíže 

 jsou hor ony kraje, jakož se i stává, že mnohá rostlina horská přechází 

 s proudem horského potoka daleko do údolí. Rostliny z roviny vzdělá- 

 váním půdy zavlekou se často daleko do předhoří, a mnohé vysoké 

 kopce, jako Javořina, Lopeník atd. neukazují veskrze čisté květeny před- 

 horní. Pročež možná jen přiblíživě hranice jednotlivých pásem čísly na- 

 značiti, a kde by se měly určitě vytknouti, tu nezbytno, ku květeně 

 v jisté krajině převládající, přihlížeti. 



1. Vrchní hranice květeny rovinné končí se v jižní 

 Moravě ve výši 400 m., v severní Moravě, ve Slezsku a 

 v severní části Karpat moravských ve výši 330 m. ; význačný 

 pro toto pásmo jsou : borovice, dub, olše lepká, bříza bílá, jilm, jasan, 

 lípa, habr, buk. 



2. Pásmo předhorské jest zvýší od 330 neb 400 m. a 

 1200 m. ; k tomuto pásmu náležejí Sudety, hory slezské, Karpaty a 

 hory středomoravské. Význačný pro toto pásmo jsou : jedle, smrk, modřín, 

 klen, buk, javor mléčný. 



3. Pásmo horské jest zvýší od 1200 m. do 1490 m. ; sem 

 náležejí nejvyšší vrcholy a hřbety horské se svými svahy a žleby, t. j. 

 Kladský Sněžník, Jeseník, a nejvyšší vrcholy karpatské, ačkoliv pro 

 množství rostlin zde se dařících i ku předešlému pásmu přičteny býti 

 mohou ; význačný pro toto pásmo jsou : zakrslé smrky, jalovec horský, 

 jeřáb alpský. 



III. Horstvo. 



Rozdělení a různé geologické útvary horstva hranici celého území 

 lemujícího a daleko do země sahajícího jsou vzhledem ku rozšířenosti 

 rostlinstva veledůležitý a podstatnou podmínkou rázu celé květeny. 

 Skorém každé pohoří moravskoslezské má svou zvláštní květenu a činí 

 o sobě samostatný okres botanický. 



1. Českomoravská vysočina. 



Českomoravská vysočina sáhá kromě některých přestávek 

 od pravého břehu horní Moravy až po hranice České. Na jihu omezená 

 jest úvalem Dyje, na východě úvalem Svratky až skoro k Brnu, odtud 

 pak vkleslinou Cesavy a Hané a úvalem horní Moravy. Vyznačuje se 

 vrcholy nevelkého objemu, nejvíce lesem porostlými, a v západní části 



