- 1)5 -- 



110. A. alba Schrad. (A. stolonifora /?. arcnaria L. Fl. 

 suec. P. stažený). Lata podlouhle jelilancovita, její větvičky draslavé, 

 po kvetení stažené od samé spodiny květonosné. Phu-hy d\'ěnia hroty 

 zakončené, někdy ze hřjjetu osinaté. Listy širší, drsné. 



V. 0.25 — 0.80 m. Stéblo silnější. Květy větší, klásky bělozelené 

 neb fialové zřídka žlutavé neb červenavé (A. varia Host.), velká a velko- 

 květá (A. gigantea Gaud.), se stéblem položeným a kořenujícím. A. stoloni- 

 fera /9. arenaria L. Fl. suec. 



% červen, červenec. Luka pastviny, vlhká lesní místa. Obecná v rovině 

 i předlioří. 



2. Trichodium Michaux. Dolejší pléva delší než hořejší, pluška 

 schází neb přemalinká. Nejdolejší listy štětinovité, hořejší jim podobné 

 někdy na spodku ploché. 



111. A. canina L. (P. obecný.) Stéblo tenké, hladké i s listy 

 šedozelené. Lata vejčitá po kvetení stažená, její větve šerpivé. Plévy 

 vejčitě kopinaté, plucha blánitá, z předu zoubkovaná, s osinou právě pod 

 prostředkem jejím vynikající, IVodelší než plévy, zřídka bezosinná. Ja- 

 zýček podlouhlý, zoubkovaný. Oddenek výběžkatý, plazivý. 



V. 0"25 — 0"60 m. Květy obyčejně červenavé fialové, zřídka žlutavé. 

 Jazýček obyčejně prodloužený, někdy těž krátký,. 



% Červenec, srpen. Vlhká luka, průhony, háje. V pahorkatině a před- 

 hoří rozšířen. Hojný v Beskydách, v českomoravském pohoří a v Jeseníku, 

 zde až u Císařské boudy ve výši skoro 1000 m. 



112. A. alpina Scop (P. liorský). Lata vejčitá neb podlouhlá, 

 po odkvetení rozkladitá, s větvemi šerpivými. Plévy vejčitě kopinaté, 

 pluchy ve dva hroty zakončené s osinou těsně nad dolejškem vyniklou, 

 2krát delší než plévy. Oddenek volně trsnatý. 



V. 0-12 — 030 m. Klásky skoro 2krát delší než u předeš., tmavo- 

 fialové, na konci světlohnědé. 



1\. Červenec, srpen. Skalnaté, poněkud vlhké svahy východních Sudet. 

 Velmi pořídku. Posud jen ve Velk. kotlině, 1832 Grabovským objeven. 



3. Apera Adans. Dolejší pléva kratší než hořejší. Osa klásku 

 nad něj stopkovitě prodloužena, tudíž květ po straně. 



113. A. pica venti L. (Chundelka, metlice). Stébel více. 

 Lata veliká, vejčitá, rozkladitá, po kvetení na spůsob větví stažená, její 

 větve šerpivé. Klásky velmi malé. Pluchy nahoře drsné, osina pod koncem 

 pluchy, 3 — 4krát delší než kopinaté plévy. Prašníky čárkovitě podlcuhlé. 

 Listy úzké, ploché, drsné ; jazýček podlouhlý, přihrocený nob pcměkud 

 roztřepený. 



V, 0-40 — 080 m. Klásky lesklé, zelené, někdy červenohnědé, naběhlé. 



Červen— srpen. Na písčinách, suchých mezích, v osení. Obecná 

 v rovině i předhoří. 



