— 477 — 



trochu srdčité, častěji s několika většími, rovn^o vážně odstá- 

 lými, neb nazpět namířenými zuby, ku konci často vlnitě 

 vykrajované. List lodyžní žádný neb 1, ± vysoce vetknutý, 

 úzce kopinatý, špičatý, kratičce neb dlouze rapikatý neb šidlovitý. Z á- 

 krovy vejčité, odkvetší na spodku uťaté (11 — ) 12 — 13 mw 

 dl.. lysé neb roztroušeně vločkaté a několika vtrou- 

 š e n ý m i, krátkými, černými, štětinatými chlupy posázené, bez- 

 žlázné, lístky zákrovní úzké, zak ončité, vnější černo- 

 zelené (suché černé), nejvnitrnější tmavo zelené, s kraji bledými, všecky 

 nad mladistvé úbory trochu čnějící. Jazýčky lysé. (Ilnělky 

 tmavé. Nažky hnědočerné, chmýří trochu špinavě-, skoro sněho-bílé 

 (jako u H. murorum), 



V. 0-20— 0-30 ///. Koruny bledě zlatožluté. 



2j- Prostřed července. Skalnatá místa v Jeseníku, velmi pořídku. 



Posud jen na Kopernikii poskrovnu (Winklei). 



II. Grrex. Pleiophylla. G. Schnd. Lodyha 2- neb mnoholislá, listy 

 přizemní v čas květu uschlé neb 1 , zřídka mnohé zelené. 



aa) Vulg-ata Fries. Kvétenslví latnaté, mladistvé úbory přímé. Listy na 

 líci obyčejné zelené, zřídka trochu nasivélé. Lístky zákrovní nepravidelné stře- 

 (hovité, vnitřní přitupé, řidčeji zašpičatělé. 



643. H. yul§atuiii Fries. ampl. (J. lesní). Lodyha tenká, 

 štíhlá, přítlustlá neb tlustá, přímá neb trochu zpro- 

 hýbaná, pevná neb dutá nezřetelně neb zřetelně pruhatá neb žláb- 

 kovitě hranatá, dosti tuhounká, na dolejšku často fialová neb 

 červenavá, nahoře často bez chlupů, dole prostředně neb 

 hojně chlupatá, nezřídka ku konci trochu vločkatá 

 a trochu žláznatá. Květenství dt oddálené latnaté (1 až) 

 8 —10 úborně, řidčeji mnohoúborné, stopky přímo odstálé, na 

 konci hojně vločkaté a ± žláznaté, obyčejně bez chlupů, řidčeji 

 trochu vločkaté neb trochu žláznaté. Listy tuhé neb trochu měkké, 

 na líci tmavě neb světle zelené, řidčeji trochu nasivělé, 

 vespod bledší neb nezřídka jako řapíky fialové, na líci někdy ± skvrnité, 

 skoro lysé, neb na líci ± roztroušeně-, na kraji 

 a nervu hojněji chlupaté. Listy přízemní v čas květu 

 1 — 3, řidčeji mnohé zelené neb nezřídka všechny uschlé, 

 podlouhlé neb podlouhle kopinaté, zašpičatělé, řidčeji užší neb elUp- 

 tické neb vejčité, na konci zaokrouhlené neb tupé, všecky vřapík i 

 krátký neb dlouhý ±sbíhavé, neb vřapík znenáhla zúžené. 

 ± hrubě-, řidčeji oddálené neb stříhané zubaté, zuby ku předu 

 namířené, někdy na řapík sbíhající, všecky na konci žlázonosné. 

 Listy lodyžní obyčejně 2 — 4, řidčeji 1 neb četnější, k ho- 

 řejšku obyčejně znenáhla se umenšující, nejdolejši, u rosthn mnoho- 

 listých též druhý, dlouze rapikatý, přízemním podobný, hořejší široce 



