— 488 



v údolí Neclavy mezi Konici a Neclavon (Spilziier). Ve znojemském kraji: 

 Náměšf (Schwoeder), VJskóvský lesík, údolí Dyje a Hradnice u Znojma, ii Kravské, 

 Milfrouna a j. roztroušen (Oborny), Zvole, í^tolnhava, Pusté Žibřidovice. — 

 U Bludova, \- žlebu na úklonu Bílého kamene mezi Velk. Losínem a Sobotínem 

 (Oborny). U Bzence, v lese Poschlé u Vsetína stranou k Semetínu (Bubela). 



7) r O t u n d i f o 1 i um Tausch. Fl. 1828. Úboiy načernale zelené, 

 dlouze stopkaté. Listy veskrze vejčité, zaokrouhleným spodkem přisedlé, 

 nejdolejší nezřetelně rapi kate, nejhořejší trochu objímavé. 



Pořídku. Ojediněle v údulí T>yje u Znojma a v lesích při pramenech Odry 

 (Oborny), hojněji u Dukovan poblíž Krumlova (Ziímnermann). 



d) ra mulo sum Form. Oest. b. Ztsch. 1887 p. 346. Byliny 

 silnější a statnější. Lodyha bohatě rozvětvená, s větvemi blízko nad 

 prostředkem vyniklými a až ku konci lodyhy se vyskytujícími, někdy 

 vynikají též z paždí 2 — 3 dolejších listťi postranní větve. Lodyha 

 hustě listnatá, listy uprostřed lodyhy sblížené. 



Pořídku, posud jen u Velvie a na Hutbcrku u Velk. Losina. 



/i,5) Sabauda vera. Zákrovy svčlle- až (ravozelené. 



050. H. l)íirl)atum*) Tauscli, Fries Epic. non Loisl, non Hegetschw. 

 (J. vousatý). Lodyha tenči, jemněji pruhovaná než u předešl., 

 nahoře méně listnatá a jako řapíky namnoze dosti dlouhými, 

 bělavými, trochu křehkými, odstálými chlupy i: srst- 

 ná tá až huňatá, nejhořeji jako stopky úborů delšími bělavými 

 chlupy jen roztroušeně srstnatá, řidčeji neb hustěji hvězdovitě 

 plsťnatá a bledými, nepatrnými chloupky žlázonosnými posázena, na 

 konci hroznatá neb hroznatě latnatá, s větvemi 1 — , řidčeji 2 — Húbor- 

 nými. Listy obyčejně tenké, temněji zelené, zoubkaté, brvité, na 

 hci lysé, vespod roztroušeně chlupaté až lysé, na nervech, jakož i ř a- 

 pikách doleních listů zL huňaté, dolení podlouhlé 

 neb podlouhle kopinaté, v křídlatý řapik znenáhla 

 zúžené, ostatní ve j čité kopinaté, zúženým neb zaokrou- 

 hleným spodkem až poloobjímavě přisedlé, nejhořejší vej- 

 čité, dlouze zakončíte, často bělavě huňaté. Úbory pro- 

 středně velké, stopky úborů s listeny neb bez nich, ku konci 

 neztlustlé neb málo ztlustlé, nejdolejší zdéU neb kralší jich listenů, 

 ostatní prodloužené a rozvětvené. Zákrovy dole užší. lístky 

 zákrovní tupé, světlozelené s tmavším koncem a 

 bledým krajem, obyčejně krátkými, bělavými, přilehlými štětin- 

 kami skrovně posázené, vnější na kýlu namnoze trochu tmavší, nej- 

 vnitrnější bledozelené a obyčejné lysé. Gnělky načernale. 

 Nažky posléz bledohnědé. 



V. 0-25— 0-60 ///. Koruny světle zlatožluté. Zákrovy 10—12 mm 



*) Yňes řadí druh (ento v Hicr. eurcip. e.xsicc. do oddělení Italica. 



