534 



V. 0-20 — 1-00 lil. Koruny žlutohnědé, listy kalně zelené. U /?) in- 

 teger Koch jsou lis'^ nedělené a lodyha jednoduchá. 



(3 Červenec — září. Příkopy, břehy, bahna Uicní. Obecný v rovině 

 i předhoří. 



* B. radiatus Thnill. (D. placatý). Lod. posléz nažloullá. Listy světle 

 zelené, ostře pilovité, se zuby do vnitř ohnutými, nestejnými. Úbory značně širší 

 než vyšší, ploché, velmi hojnokvěté, vespod posléz pupkovitě prohlubené. Vnější 

 lupenovité, hstky zákrovu četné (10 — 14). Plevy úzce čárko vité, 1 — Sžilné, 

 konce osin plodních dosahující. Nažky asi zdélí osin. Květy žluté V. 0'15 — 1'00 m. 



Q Srpen — říjen. V bahně a písku rybníků, bahna luční. U Telče 1884; 

 leč ze stanoviska mnou zjišlěného proměnou místa vymizel. 



317. Ru(ll)ekia L. líudlbekie. 



* R. laciuiata L. (R. di-ípatá). Lodyha přímá, lysá, nahoře 

 s větvemi jednoúbornými. Listy drsné, dolejší peřenosečné, 

 hořejší jednoduché neb 3— Sdílné, úkrojky vejčité, stříhané 

 zubaté, konečný třílaločný. Úbory vehké, dlouze stopkaté, lístky zákrovní 

 lupenovité, dvoui-adé. Krajní květy jazykové, paprskující, bezpohlavní. 



V. 1 00 — 1-5(; ii'. Krajní květy zlatožluté, v terči nazelenale hnědé. 



4 Červenec — září. Původem ze se\ . Ameriky, pěstuje se v zahradách 

 a sadech, někdy u břehu řek, potokův a rybníků zdivočuje. V severní Moravě: 

 v horním údolí Tise mezi Wiesenberkem a Velk. Losínem, u Maršíkova (Oborny), 

 u pivovaru při potoku v LitovU (Spitzner), při Oskavě u Piňovic, dle zdání zdo- 

 mácnělá (Klaníc). Ve východní části : v zámeckých sadech u Bystřice p. H. při 

 kraji rybníka zdi\ očelá a zdomácnělá. — V křoví při Bečvě u Lásek u Vsetína 

 (Bubela), mlýnská strouha Lubiny u Příbora (Czížek), při strouze v paskovském 

 zámeckém parku poblíž Místku (Gogela). Ve Slezsku : pěstována a zdivočelá u Mo- 

 ravky. — Při Grabině u Těšína (Kolbenheyer), Supíkovice (Vierhapper), Horní 

 ťorst a při potoku u Kraulenwalde (A. Latzel). 



* R. liirta L. (R. srstnatá). Lodyha jednoduchá neb dole větvitá 

 u jako listy štětinatě srstnatá. Listy řapíkaté, cel o krajné, dolejší 

 kopisťovité, hořejší podlouhlé neb podlouhle kopinaté 

 přisedlé. Úbory menší než u předešlé, dlouze stopkaté. 



V. 0-30— 0-GO w. Květy krajní zlatožluté, něco kratší než u před., 

 květy paprsku černohnědé. 



2|- Srpen — září. Původem ze sev. Ameriky, zhusta v zaliradách pěstována, 

 zřídka zdivočelá. Zdivočelá ve 3 jedincích r. 1882 na pasece na Kosíři! u Pru- 

 slějova od té doby nebyla pozorována (Spitzner). 



218. (xaliusoga Riiiz et Par. 

 714. Gr. parviflora Cav. (G. malokvětá). Lodyha přímá, jedno- 

 duchá neb větevnatá. Listy střičné, vejčité, zašpičatělé, zoubkaté, tří- 

 žilné, vespod roztroušeně chlupaté, řapíkaté, nejhořejší podlouhle ko- 

 pinaté. Úborky malé, dlouze stopkaté, úžlabní nahoře v chudokvěté, 

 chocholičnaté latě. Lístky zákrovu jednořadé, suchomázdřité. Květů 

 krajních obyčejně jen 5, pestikových. 



