— 709 — 



dlouhlé, lodyžní velmi malé, přisedlé. Kvě ty jednotlivé, 

 dlouze stopkaté, s t o p ky 3— 4 kr át delší než kalich. 

 Hunina 3 kratších tyčinek jen doleji fialová, hořeji bila. P r a š n i k y 

 nesbihavé, ledvinovité. Tobolka vejčitá. 



V. 0-40 — 0'80 m. Koruna fialová, nejdoleji žlutavá. 



Květen-červen. Výslunné a kamenité kopce, písčiny, stráně, travnatá 

 místa, kraje lesní, v jižní části rozšířena, v střední porůzná, jinde schází. V brněn- 

 ském kraji: Morav. Třebová (Domas), mezi Podolím a Šlapanicemi poblíž Brna, 

 u Pindulky (NiessI)!, Drysice u Vyškova (Spitzner), u Ivančic (Reissek)!, na 

 cestě od stanice olbramovické k myslivně pod Leskounem (Zimmermann) !, úklony 

 luční u Krumvíře u Klobouk (Steiger)!, u Čejce a Hovoran, iiojná mezi Lednicí 

 a Břeclaví (Makovi^sky), Šardické kopce směrem ke Kobeřicům, u Břeclavi 

 (Oborny), meze u Nov. mlýna (Schierl), porídku, leč skoro každoročně na Sla- 

 tinských skalách blíže Brna, Bedřichovice, Morkůvky, Panský les a j. m. u Ko- 

 bylí, Velk. Pavlovice, Mariánská studénka, hojná v údolí Rokytné a na Sv. 

 Florianku u Krumlova, Olbramovice, obecný les a Leskoun u Vedrovic, Star. 

 Břeclav, Nov. ves. — V Prostějovsku : Hluchov a Konice na vysočině drahanské, 

 nad cihelnou pod Žešovským kopcem u Kobeřic, na Kosíři, na kosteleckých 

 vinohradech, na Záhoří (Spitzner). Ve znojemském kraji hojná: Jenešov a Mo- 

 helno (Roemer), u Mikulova (Makowsky) ! na Pele — , Sexenberku a Šibenič- 

 níku u Milfrouna a Bohumělic, ve Frauenholcu u Tasovic, na Kamenném kopci 

 mezi Tasovicemi a Našeticemi, Purkrábka u Suchohrdlí, les Hoja u Božic, na 

 výšinách mezi Bihařovicemi a Oujezdem směrem ke Krumlovu (Oborny). Mimo to: 

 na hradbách pod arcibiskupskou residencí v Olomouci (Makowsky). Hněvotínské 

 lomy (Vogl), Hodonín a v Hodonínském lese (Uechtritz a Schlosser), v suchých 

 borových lesích na Dúbravč u Bzence (Bubela). 



1040 X 1038. V. phoeniceum X austriaciim. Lodyha volně 

 šedoplsťnatá. Listy vroubkované, vespod silně, na líci 

 slabě plsťnaté. Květenství slabě latnaté neb jednoduché. Květy 

 jednotlivé, zřídka po 2 ve stejné výši, stopky až 3krát 

 delší kalicha a jako tento silně šedoplsťnaté. Koruna 

 rzivě hnědá, veliká jako u V. phoeniceum. Vlna nitek fialová. 



V. 0-40 — 75 m. V. phoeniceum X orientale Reichardt, V. ru- 

 bí ginosum W. K. 



(H) Konec května, červen. Mezi rodiči, leč velmi pořídku. Šlapanice poblíž 

 Brna (1865, NiessI), u Brna, leč pořídku (Thaler), na Pelcberku u Milírouna 

 •1877 — 80, vždy o několika jedincích, nově založenou cestou však odtud vy- 

 hubena (Oborny), na Leskouně u Vedrovic 1884 o jediném kuso, s květy 

 svazečnatými, korunou světlohnědou a vlnou nitek načervenalou, byUna jest 

 příbuznější V. orientale, pročež jsem ji ve svém Beitrg-. z. Fl. des mittl. u. siid. 

 Mahr. str. 53. označil V. rubiginosum W. K. a) orientahforme mihi. 



1041. V. Mattaria L. (D. červíkova). Lodyha i listy lysé, 

 v hroznu jako stopky a kalichy žláz natě chlupaté. Listy 

 vyhlodaně zubaté, dolení podlouhle opakvejčité, často chobotnatě proti- 

 sečné, lodyžní podlouhlé, přisedlé, znenáhla se umenšující, hoření 

 srdčité, poloobjímavé a trochu sbíhavé. Stopky 1 '/a — 2 krát delší 



49 



