- 822 - 



Chrašfan dolů až k Hevíti mlýnům hojná, též na sousedních horních lukách a ve 

 vedlejších údolích, v údolí Jaserky, Fug-nice a Švýcarském, v žlebu Kaja, 

 v údolí Dyje od Devíti mlýnů mnohem řidčeji, často jen zcela ojedněle až docela 

 mizí (Oborny) a objevuje se opét v okolí Mikulova (Makowsky) a Polavských 

 kopců, mimo to při Vinavském potoku, v Tvořihrázském lese a sice blíže mlýna 

 Hojky, a jako vzácnost ve žlebu mezi Trouznickým mlýnem a Kounicemi u Znojma 

 (Oborny). V Jihlavsku: v křoví kolem Hladové stráně u Jihlavy (Pokorný) a též 

 nezřídka v okolí Slavonic (Oborny), po březích potoka u Heraltic u Třebíče pře- 

 hojná (Zavřel). V Olomoucku: Grýgovský les u Kláštera Hradiska, kolem Cho- 

 moutová a Cernovíra (Makowsky a Spilzner), Náměší (Spilzner), kolem Střelné 

 (Burg-hauser), Berouna (Gans), Roudna (Rieger), Zábřeha (Pánek) v Angerském 

 lese u Bludova, v severní Moravě v údolích Sudet zároveň s Galanthus, Leu- 

 cojum a Petasites officinaUs nejhojnější jarní kolem Sv. Jiří kvetoucí bylina 

 (Oborny). V uh. hradišfském kraji: jen u Uh. Hradiště a v lese Kamenná u Lu- 

 hačovic (Schlógl), kolem Kroměříže (Vogl), na Javořině (Holuby). Ve východní 

 části: na Hrádku a v Ochoze u Prusenovic, v Pacetluckém a Kosteleckéni lese 

 a na Lysině u Holešova (Červinka), u Rusavy (Sloboda)!, hojná kolem Vsetína 

 (Bubela)!, Hradisko, Jedlovina a Uhliska u Rožnova (Kotek), Frýdland (Oborny), 

 obecná v okolí Místku (Gogela). Ve Slezsku: hojná u Frýdku (Gogela), obecná 

 v Téšínsku (Kolbenheyer), Opava, Krnov (Spalzicr), v údolí Sudet hojná a ještě 

 ve Velk. kotlině (Grabowski) !, Karlovská studénka. — ■ Vidnava (Vierhapper). 



112: X 1136. P. media Petnu. Deutsch. Fl. 1848 (P. prostřední.) 

 Listy vejčité až skoro srdčité, v křidlatý řapík sbihavé, přítupé^ 

 vespod jako stvol, krátké stopky a kalichy krátce 

 pyrite. Ušty kalicha široce vejčitě okrouhlé, zašpičatělé, kalich 

 nadmutý, otevřený, střední hrany bylinné, úzkým, blánitým 

 mezipolím oddělené. Kraj koruny plochý. 



V. 0-15— O' 30 m. Koruna tmavožlutá, ústí s pomorančovým krouž- 

 kem. P. elatior X officinalis. 



2j- Duben, květen. Mezi rodiči, pořídku. Posud jen o několika jedincích 

 v údolí Dyje mezi Hardekem a Nov. hrádkem (Oborny 1883) a o jediném kuse 

 na lesní louce u Heraltic poblíž Třebíče (Zavřel). 



358. Androsace Touni. Pochybek. 



1128. A. maxima L. (P. největší.) Bylina jednoletá s rozetkou 

 přízemních hstů nad kořenem. Lodyha přímá. Listy opakvejčité, 

 elliptické až kopinaté, špičaté, z předu oddálené zubaté, 

 pýřité až lysé. Listeny obalní dosti veliké, opakvejčité 

 tupé, celokrajné, řidčeji zpředu trochu zubaté a jako lodyha, stopky 

 a kalichy roztroušenými, členitými chlupy posázené až huňaté 

 a krátce stopkatými chloupky žláznatými trochu 

 lepkavé. Stopky květní za květu asi zdélí listenů, potom 

 2krát delší. Kalichy delší své koruny, za plodu valně zve- 

 ličelé, s ušty zlupenatělými, namnoze pilovitými. 

 Kořen vřetenovitý, namnoze jednoduchý. 



V. 0-05— 0*15 m. Koruny bílé neb narůžovělé, se žlutými hrboulky. 



