— 924 — 



12;ío. lí. Dosseiisis ^Y. Halí., v Transact. roy. Soc. Edinb., Vol, 

 llí, p. 20. 1794 (O. vzpřímený). Pruty skoro přímé, na podzim koncem 

 převislé, nekořenujíeí, tupohranné, jen silnější někdy ostrohranné 

 a brázdité, ostny jen na dolejšku prutů hojné, na hořejšku roz- 

 íroušené, krátké a malé, skoro kuželovité, obyčejně 

 tmavočervené. Listy prutů 3-, 5- řidčeji 7četné, obak živě 

 zelené, veliké, lístky značně veliké, ploché, často tenké, 

 iia líci leskle zelené, skoro lysé, vespod bledší, roztroušeně — a často 

 jen na nervech chlupaté, nestejně o.stře pilovité, lístek konečný 

 srdčitě vejčitý, dlouze zakončit ý, ostře 2krát pilovitý, 

 dlouze řapíkatý, lístky postranní přisedlé neb nezřetelně rapíkaté. 

 Listy ve květenství 3četné neb nedělené. Palisty čárkovité, lysé neb 

 pýřité. Lata chudokvětá, namnoze jen 5 — 12květá, na konci chocho- 

 ličnatá, větévky květní krátké, skoro 2řadé, vodorovně odstálé, slabě 

 pýřité, s nemnohými malými a tenkými ostny. Kališní ušty vej- 

 čité, zašpičatělé, namnoze 10 mm. dl., zelené, chlupaté, po kraji 

 běloplsťnaté, na hřbetě skoro lysé, po odkvětu odstálé. 

 Plátky vejčité neb opakvejčité, krátce nehetnaté, 10—15 mm. dl. 

 Tyčinky delší čnělek, zpočátku vzpřímeny, potom 

 rozloženě odstálé. Semenníky lysé neb nemnohými chloupky po- 

 kryty, blizna uťata. Plody krvavě- neb tmavočervené, chuti nakysle 

 vonné. 



V. 1-00 — 1 50 (někdy až 4) m. Květy veliké, bílé. Význačný ma- 

 lými, načervenalými ostny, živě zelenými, někdy 7 četnými hsty a plody 

 chuti malinové. R. suberectus Anders, v Transact. Linn. Soc. XI, p. 

 218 (1815), R. fastigiatus Wh. et. Ness., Rub. Germ. p. part. 



■^ Červen, červenec. Lesy, lesní ceslsy, mýtiny, žleby, stráné, stinná 

 a pramenitá místa, porůzný. V brněnském kraji : v lesích mezi Dědicemi a Rac- 

 lavicemi, u Pistovic, Račic a u Routky blíže Jevíčka (Spitzner). Horka u Cin- 

 zendorfu, mýtiny n Sadníkn, Kolomazná pec a Liliová hora u Lulce. — V Pro- 

 stějovsku: na Kosíři, na Zlechově, na Skalici, v Seloulsku za Alojzovem, 

 v Srdečníku, při cestě Hanákň za Myslio\dcemi, v Průklesu, v Kočičím žlíbku. 

 v Okolnici, na Židovce nad Krumsinem, ve Žbanovském žlebu, za Hamerským 

 rybníkem, v Repešském, Ptenském žlebu, na Spálené u Studánky pod Andělem 

 Str. (Spitzner). Ve Znojemsku: Bralovský les mezi Vranovem a Hardekem, les 

 na Mlýnském kopci u Lilíendorfti v okresu vranovském (Oborny), v příkopu na 

 Pernovce pod Bílou skalou v Ochoze u Nov. města (Havelka). V sev. Moravě: 

 v údolí Nectavy a u Hluboček blíže Olomouce (Spitzner), u Milkova (Slavíček, 

 Spilz, 1. c. p. 8), hojněji v údolích Jeseníka, jako kolem Maršíkova, Teplic, 

 Ludvíkova, Velk. Losina (Oborny), na posledním místě zvláště hojný v zámeckých 

 sadech a v Lázeňském gruntu, Bradla u Něm. Libin, Sobotin, Nov. ves, Malá 

 .Vlorava, Peršl a j. m. u Rymařova, Jamrlice. — Ve východní části: mýtiny 

 pod Třemi kameny u Rusavy, u Rožnova a Nov. Jičína. — Ve ňlnudii n Místku 

 (Gogela), v lese Hůrce u Propasti blíž Hranic (Spitzner). 



