— 948 — 



některé rozeklané, skoro voskrze bezžlázné. Stopky květní oje- 

 li i n ě 1 é, as 30 mm dl. (4 — 5král delší číšek), a jako číšky 

 a hřbet uštů k a 1 i š n í c h hojnými, tlusťounkými, krátce stopka- 

 lými, tniavoíialovými "stopkatými žlázkami narezavělé frubiginosae). 

 Ušty kališní jako u R. arvensis, jen jemněji přišpičatělé a nejvnější 

 s 1 (—2) čárkovitými, pérovilými úkrojky Číšky malé ellipsoidícké. 

 Terč úzký, málo vyzdvižený, ve svém otvoru žlutavě huňatou hlavičku 

 chloupků nesoucí, z jejížto středu lysý útlý sloupek čnělek (zdélí 

 onoho u R. arvensis, jen nepatrně uvolněný) vyniká. Plátky dosti 

 malé (bledě zbarvené). Plody? (bezpochyby široce ellipsoidícké a za- 

 prtajíčí). 



Ve vinohradech a při krajích h^sních u Cacovic l)liž t>rna. 



Posil. Z diivodii čislě praklických vřadili jsme lulo zvlášlní růži k vúli 

 rycliir>iiiu orionlováiií k R. arvensis, jejímž vehiii volkolislým Ivarůiii jesl 

 vzrii^ lem, luhýiui osliiy, lenkoslí a ozubením lisku', zvláště však ušly kalisiiimi 

 a dlouhým, lysým sloupkem čnělek syslemalieky více příbuzná, což zdá se nám 

 hýli uuiohem jednodušší a kralší, než vřadili ji k následující seci. Gallicae, kde 

 by teprve subsecl. Hybridae Crép. olim a její zástupce R. hybrida Schl. popsány 

 a k těmto tak nápadně rozdílný tvar, jako li. rubifrons jest, připočtena byli 

 musela. Lístky větévek květních jen Sčelnými jesl ť.) rubifrons i od R. arveissis 

 i od R. sempervirens Borb. (a jejílio synon. R. stylophora (jldi;r. Tab. 29 i) 

 atd. nápadně rozdílná, mimo to vyznačuje se poslední, jako \ šecky oslatní mi- 

 šenci: superarvensis X Galilea časlo volnými řnělkami, ne lak hustě rubiginos- 

 ními ušly kališními a číškami, jiným ozubením a listy Rubu nepodobnými, čímž 

 naše rúžc nade všechny oslalni \yniká.- 



Sect. II. Gallicae Crép. Nouvelle classification 

 des Roses. Melun 1891, p. 13. 



1243. K. Austriaea Craiitzi) Stirp. Austr. II. p. 36 (1736) (R. 

 rakouská) Polokeř, jehožto krátké výhonky, jakož i tenké větve na- 

 mnoze čelnými, štětinovitými, červenými, krátce jehlicovitými a vtrou- 

 šenými, většími, rovnými neb křivými ostny, větévky květní, mimo to 

 též jemnými, žláznatými štětinkami posázeny jsou. Řapíky žláznaté 

 pýřité a ostnité. Palisly všecky úzké, hořejší nerozšířené, s oušky krát- 

 kými, špičatými, namnoze rozbíhavými. Lístky proslřední velikosti, 

 obyčejně okrouhle elliptické neb vejci tě okrouhlé, špičaté neb tupé, 

 na větévkách květních jen po 5, se zuby žláznaté (dvojitě) až 

 chudožláznatě (jednoduše) pilovitými, vespod bledozelené, vynikle 

 žilnaté a d= chlupaté. Stopky květní dlouhé, zpravidla jedno- 



') Poněvadž v herbáři Liiiiióovč U. Gallica L. ud iiělio sauirlio u/.iiačeiia není 

 a Crépin 1. c. jakož i jiní spisovatelé též R. ceiilifolia a niuscosa jako soujniénu sem 

 řadí, musel by specielní popis R. Galica s charakteristikou sekec Gallicae Crép. býti 

 loložným. Zn Ion přiřition píulrželi jsuic I!. Ansliiaca Cranl/. (zz eliamcroiloii Cliis.), 



