— 974 — 



Vělve krátki' a Imstě stojící, králliýnii ostny posázené. Lístky malé neb 

 >-kor<) malé a široké, široce vejci loo krou h 1 é, náhle ostře přišpičatělé. Zuby 

 veliké!, zuby 1. iáldu dlouze přišpičatélé, ostré a daleko otevřené, na- 

 mnoze nepravidelně dvojité, jen s 1 (neb 1 — 2) žláznatými, pilovitými zoubky. 

 Ilapíky skoro bezlrné, nestejně žláznaté, střední nerv chudožláznalý neb zcela 

 bezžláísný. Číšky širší, často kratší a někdy menší než n tvaru typického. Ušly 

 kališní zdélí plátkův aneb jen málo kratší. 



Na kopci Perglu u Medlánek a ve f) Eucharis (viz nahoře u s^uarrusa); 

 na úpalí Hádů směrem k Maloměřicům, na kopcích u Židlochovic. 



subvar.) Hampelii Wiesb. (Oest. b. Z. 1886 čís. 10). Keř ostniřý 

 •í větvemi hustě stojícími, zprohýbanými, koruu červenou. Ostny velmi bohaté, 

 dolejší křivé, hořejší kratší a skoro rovné, všecky + červené, ftapíky všecky 

 krátké, jen 2 mm dl., červenýnii stopkatými žlázkami a ostny posázené, nahoře 

 slabě pýřité. Lístky nestejnobarevné, tuhounké, vespod na středním nervu 

 žláznaté, postranní krátkoeUipticky široce vejčité neb opakvejčité, na konci za- 

 okrouhlené, ku spodu slabě zúžené, liché široce elliptickovejčité, namnoze v ostrou, 

 měkkou špici zakončené, nestejnoměrně zaslřihovaliě jednou žláznato- 

 dvojilě pilovité Palisty i s řapíky Irochu načervenalé. Ušty kališní úzce 

 zpeřené, pérovilé úkrojky čárkovité, po kraji se 4 — (í žlázkami. Plátky světle 

 růžové, dosti široké, skoro delší uštů kališních. Terč nachový, pólo kůže lo- 

 vily. Cnělky podobného tvaru, jako u v. sphaeroidea, na zúženém spodu zcela 

 chlupaté, na hlavičce však lysé, trochu čnějící. Plody široce opakvejčito- 

 okrouhlé, neb často vejčitookrotihlé, proslřední velikosti (proto palří částečně též 

 k R. sphaeroidea). 



Na vinohradech u Židenic, zde ve tvaru odchylném, jehož čnělky nejsou 

 lysé; ve tvaru blízkém na Hádech u Klajdovky a na Holedné u Jundrova 

 blíž Brna. 



subvar.) stipitala Gdyr. (Monogr. Kos. Parisiis 1S92, Tom. H., 477). 

 Tvoří přechod od růžokvětých k následující var.) viridicala. Má kratší, tuhé, 

 hákovilé ostny, větévky květní často bezlrné, lístky malé, ellipticko-vejčilé neb 

 úzce vejčilopodlouhlé, tuhounké, veskrze ostře přišpičatělé, na spodu 

 zaokroulilené, řapíky červené, lysé, ostnité a žláznaté; palisly prodloužené, užší, 

 načervenalé, stopky kvělní proslřední délky, číšky podlouhlé, s pérovílými 

 úkrojky úzkými, žláznato-pilo vitými a ušty kališními méně dlouhými. Cnělky 

 vlnalé často od terče pozdvižené a často nikoliv hlavaté, nýbrž klínovité, koruny 

 živě růžové, plody prostřední velikosti, podlouhlé, na konci Irochu zaškrcené 

 (často však též jen vejčité). Tělem v.) micropetala, čnčlkami v.) viridicala po- 

 dobná, svými malými ze zaokrouhlého spodu v ostrou špici povytaženými lístky 

 pro Moravu význačná růže. 



Hojná za myslivnou u Obran blíže Brna. 



/í) Květy bílé neb skoro bílé. 



m) adscída Dcségl. Keř štíhlého vzrůstu, s ostny skoro rov- 

 nými, tuhými, též na větévkách květních. Řapíky ostnité, jemně stop- 

 katožláznaté. Lístky všecky řapíkaté, dle Riparta okrouhlé, ze 

 zaokrouhleného spodu jemně, leč krátce přišpičatělé, s ozu- 

 bením ostrým, špičatým, většinou dvojitým, se zoubky 2. řádu, roze- 

 klanými, ostře přišpičatělými. Palisty široké, s oušky ku předu 



