— 1010 - 



Déség. vix Borkh. /) megalantha Borb. et Wiesb. v Borb. ungar. Ros. 

 Monogr. pag. 387 ol 394 = R. gallico X Lutetiana Oborny in sch.) 

 d) Pseudo-c6rymbifera J. B. Keller. (Syn. R. corymbifera H. 

 Braun v Ob. Fl. p. 913 non Borkh., srovnej: poslední u J. B, Keller 

 v Deutsch. b. Mtsch 1886, čís. 11.) Lístky po 5 — 7, prostřední veli- 

 kosti až veliké, vejčitě, špičaté, krátkořapíkaté, jednoduše pilovité, 

 jen velmi zřídka s jedním vtroušeným, žláznatým vedlejším zoubkem, 

 zuby zašpičatělé, jen na dolejším kraji listu roztroušeně chlupatobřvité. 

 Listy již v čas květu obak lysé, jen střední nerv roztroušeně 

 chlupatý (jen lístky nejmladších prýtů mají chlupaté postranní nervy). 

 Řapíky trochu delší (neb rozložené), namnoze odstále roztroušeně chlu- 

 paté, chudožláznaté, se 7 — 10 křivými a žlutými ostny, někdy jen 

 chudožláznaté. Palisty široce kopinaté, v odstálá, úzce kopi- 

 natá ouška přecházející, lysé, jen na hořejším kraji brvité. Listeny 

 veliké, široce kopinaté, načervenalé, zašpičatělé, z d é 1 í neb 

 kratší než prodloužené stopky květní, vnější stopky 

 květní někdy vidličnatě rozeklané, trochu chlupaté a sivě ojíněné, 

 (ilíšky vejčité, na spodu trochu stopkatě žláznaté. Ušty kališní 

 dlouhé, na hřbetu skoro neb zcela b e z ž 1 á z n é, v dlouhé úzko- 

 kopinaté vj^běžky vybíhající, vnější s pérovitými úkrojky pilovitými, 

 • kratší než velmi veliké bledorůžové plátky. Čnělky hustě nahloučené, 

 srstnaté. Plody veliké, vejčité, šarlatově červené. Od odr. b) vej- 

 čitými plody, více zašpičatělými, mnohem lysejšími lístky a často trochu 

 delšími, hojnějšími a lysejšími stopkami květními rozdílná a s ní střed- 

 ními tvary spojena, 



c) Pořídku. Jeden keř na Kra\í hí)n' u Znojtua, zde léž > přechodních 

 tvarech (Oborny, leste Keller), v hezhratinéni přecliodnini tvaru u Cinzendorfu 

 mnou nalezena. — V přechodním tvaru ku ó') ; na polní česle na Kraví hoře 

 (Oborny) a po kraji rolí na Kosíři u Proslř-jova (Spilzner !), dle rostlin, které 

 Keller viděl bezpochyby ve společnosti svrchu vytčených přechodních tvariiv. 



§§) Ostnitosl vélšinou (až bohatě) dvojitá. 



/\ ) Lístky zcela chlupaté, skoro popelave šedé, jednoduše piloviď'. 



d) Boreykiaiia Besser. (cat. hort. Grem. 1820 et enum. Pod. et 

 Volhyn p. 65, J. B. Keller 1. c. p. 557). Peň hustě větvitý, se šedo- 

 zelenou, mladé prýty a výhonky s nazelenale modravou korou. Ostny 

 kmene a větévek velmi roztroušené, slabě ohnuté, tuhé, 

 větévek květních více rovné až šídlovité, s ^ zřetelně vtroušenými, 

 tuhými, žláznatými štětinkami. Řapíky hustě chlupaté, bohatými, 

 stopkatými žlázkami a několika tuhými namnoze hákovitými ostenci 

 posázené. Lístky po 7, na větévkách květních po 5 — 3, veliké 

 a šedozelené vespod bledší, obak (na líci slaběji) chlupaté, liché 

 špičatě v e j č i t o o k r o u h 1 é, na spodu srdčité, postranní elliptické, 

 za.špičatělé, vespod na středním nervu trochu žláznaté, v š e c ky jedno- 



