— loie — 



Zuby ješlě mnohem užší a bohatěji žláznalodrobně zoubkovaní", slopky kvělní 

 bohalřji žláznatošlfiťijalé, zřejmě přechodní Ivar k Siibsp. Gizellao Borb. S^) Brun- 

 noniana J. B. Keller (Oesl. b. Z. 1SS6 č\». 4), s číškami dokonale kulovilými 

 a plody kulovitými, králkoslopkalými, ušly kališuími zcela vzpiím miý mi, na 

 hřbetu žláznalými věnčenými. 



Dle Oborného ve střední a jižní části rozšířena a ve tvaru odchylném 

 v sev. Moravě. Význačně: u Drysic, Lulce, Výšková, Premyslovic a na stráni 

 slíchovského splavu jediný keř (Spitzner). Kolem Náměšlě fSehwoeder), u střel- 

 nice a v lomech u Krumlova, na Leskouně u Olbramovic, při polní cestě od 

 Vedrovic do Maršovic, hojná kolem Znojma, na liklonech v údolí Hradnice, 

 Čertův mlýn u Velk. Mašovic, u Bohumělic a Milfrouna a j., kolem Brna na 

 Hádech! u Obran (Oborny), na Červeném kopci v Písařkách (^Czížek), v údolí 

 Svitavy až do Adamova, zde Theimrem 1869 pro květenu objevena a jím jako 

 jako Pi. canina X rubiginosa albiflora, později jako R. sepium Thulll. určena. 

 — Stromoradní i;ruul a na mezích za iu'm i na jiných místech u Maloměřic, 

 na stráni „Mordovně" blíže Klajdovky, na mezích u Židenic a na Slatinských 

 skalách. Ve tvaru (s kvěly bledorúžovými), se stopkami květními lysými, číškami 

 malými a skoro kulovitými, lístky vejčilými, malými až většími a široce 

 vejčilými, králce přišpičatělými, ku spodu zti široce zaokrouhlenými: 

 jen líslky nejposlednějších páru jsou namnoze zřetelně řapíkaté a v řapíčky špi- 

 čatě n«>h slabě klinovilě sbíhavé- : na kopcích u Židenic a u Obran. Místní tvary : 

 «') na mezích u Malorněřic a za Slromoradním ř;runtcin tamtéž; jP) se živě 

 růžovými kvěly: na CcrveuiMu kopci, zde též jako rosea f) majnscula; 7^) na 

 Červeném kopci; ď^j na Hádech u Maloměřic, všechny od 13. června až do 10. 

 červei\ce ješlě kvetoucí. Tvary význačné od R. Obornyana jsou naší var.) lomen- 

 leHaelormis se Ivary li. inicraiilhoides spojeny. 



c) Subspec. (lizellac Jíorb. (I. c. 479 et 486 \\ sp. Sepiacearum.) 

 Dosti vysoký keř, mnohem volněji větevnatý a listnatý. Starší větve 

 se zcela rovnými neb málo ohnutými, dosti dlouhými, smáčicnu- 

 tými, tuhými, větévky květní kratšími sr po v i tým i ostny bohatě 

 posázené, jako roztroušeně krátkochlupalé, olysající, žláznaté ra- 

 pi k y. Mladé větévky namodrale ojíněné. Lístky po 5 — 7, trochu 

 oddálené, prostřední velikosti (často veliké a širokým tvarům K. 

 trachyphylla trochu podobné) široce e 1 1 i p t i cké, na spodu krátko- 

 klínovité neb opakvejčito-okrouhlé, krátce a náhle zašpičatělé, 

 na líci matné a lysé (řidčeji se stopami ojednělých žláz), vespod na 

 středním nervu a postranních nervech chlupaté, na středním nervu a 

 postranních nervech zřetelně (řidčeji na nervech 3. řádu) krátkými 

 stopkatými žlázkami posázené, hořejší lístky větévek často až na š t ě- 

 tinatoostnitý střední nerv zcela bezžlázné!, po kraji ostře 

 3krát pilovité, zuby úzké, hluboké, kolem prostredka rozestálé, na 

 konci listu skloněné. Palisty úzké s oušky Shranně zašpičatělými, ve- 

 spod (vyjímaje střední nerv) bezžlázné. Stopky květní d= stopkato- 

 žláznaté, jen po 1 — 3, jen zdélí kopinalých listenův. Gišky krátkovejčité 

 až vejčito-ellipsoidické, namnoze lysé. Ušty kališní nazpět ohrnuté, na 

 hřbetu žláznaté, 3 vnější zpeřéné, s kopinatými, žláznatobrvitými úkrojky 



