— 1024 — 



na větévkách květních liustši, stěsnané. L í s t ky sblížené, široce 

 v e j č i t o o k r o u h 1 é, krátce přišpičatělé neb zašpičatělé, zřetelně 

 avšak krátkořapíkaté, od spodu jednoduše pilovité, zuby ostré, hlu- 

 boké a skloněné. Řapíky pýrité, na hřbetu ostnité a žláznaté. Hořejší 

 palisty velmi rozšířené, s oušky ku předu namířenými, ostře přišpiča- 

 tělými, často načervenalé, žláznatobrvité. Květy namnoze svazečnaté. 

 Krátké stopky květní, jakož i spodina (okrouhlých?) číšek vždy tuhými 

 stopkatými žlázkami posázena, obě velikými vejčitokopinatými listeny 

 přikryty a namodrale ojíněny. Ušty k a 1 i š n í po odkvětu vzpřímeny 

 a až k úplnému zbarvení široce kuloví tookrouhlých, veh- 

 kých plodů vytrvající, na hřbetu roztroušeně krátkožláznatě 

 štětinaté. Terč plochý a široký. Hlavička č n ě 1 e k hustovlnatá. 



l'0Mul jen u Znojma a sk-e při lií^řejálm kraji vinohradů na Kraví liore 

 a poblíž Sedlešovického lesíka Obornyni pro kvetenu vůbec objevena. 



OJ) Zuby dílem jednodiiolK', dílem s neslejnoměrně vlroušenými vedlejšími 

 zoubky na téže větévce květní. 



k) Caballiceiisis Puget, (v Billotia 1866, p. 35—36, Déségl. herb. 

 ros. Nr. 16). Vysoký keř, jehož kmen a větve širokými, křivými, vě^ 

 tévky však tenkými a načervenalými ostny pokryty jsou. Rapíky nahoře 

 slabě chlupaté, s roztroušenými, jemnými stopkatými žlázkami a skoro 

 bez ostnův. Lístky široce opakvejčité, neb dolejší elHptické, o d- 

 dálené, všecky řapíkaté, s ozubením nahoře vytčeným, trochu sklo- 

 něným, nestejnoměrným, bezžlázným. Palisty prodloužené se širokými, 

 rozbíhavými oušky, často načervenalé. Květy v chudých krátkých svaz- 

 cích, po 2 —4, na krátkých dílem ch u do š t ět in a t ých, dílem 

 lysých stopkách květ ní ch. Číšky vejčité, lysé. Ušty 

 kališní na hřbetu žláznaté, úzce zpeřené, s prodlouženým, 

 trochu kopisfovitým přívěskem, po odkvětu zcela vzpřímeny, před 

 uzráním plodu opadavé. Koruny veliké, tmavo růžové. Gnělky 

 vlnaté. Terč skoro plochý. Plody dosti veUké, široce opakvejčité 

 neb vnější v svazečku krátkovejčité. 



ř;) setiýes Gdgr. (Tab., 1882 Nr. í)93. I\lonoj:ír. ros, 1892 pag. 105), 

 více sivozelená, buslrji listnalá. Oslny tužší, rozšííi-Uí'. l.íslky jako u přodešb-, 

 jen ku spodu nálile klínoviu'-, ku konci zaokrouhlení'. liapíUy bez ostnův, bez- 

 žlázni', jen vespod hochu ]iýřili'. Stopky květní 2 — )'{, Uráli<('', chudo.šlělinató. 

 ('íšky okrouhlí' na spodu ě;islo trochu stopkalě žláznat(''. Ušly kališní na 

 hřbetu od spodu až ku konci žtáznalé. ('nělky bělovlnalé. Terč plochý. Ko- 

 runy růžové. Plody došli velik(-, kuloviN', přím/'. — - S odr. Mayeri velmi 

 blízko 2:)říbuzná. 



3o) Všecky líslky jednou d\()jilě pilovili'. 



r) discrcta Rip. (v Cn^p. Prim. VI. 1882, 1\'A (53) et Ripart. Classif. 

 1S<)0 p. ]()5). Ostny větévek květních rovné a tenkí'-. Lístky opakvejčité, 

 ku spodu zúžeuf', na Jvouci lupounké, zelené, všecky rapíkalé. Kapíky většinou 



