— 1058 — 



Lístky zpravidla široce opakvejčité, avšak též elliptické a ku spodu 

 často velmi zúžené, r,^ klínovité, vespod krátkými balzámem zapácha- 

 jícími stopkatými žlázkami hustě až velmi hustě posázené, 3krát 

 žláznatě pilovité, zuby ku spodině listové nepatrné, teprve od pro - 

 středka kraje listového silně vyvinuty, špičaté a jemně 2krát pilovité, 

 širší než u R. sepium. Stopky květní svazečnaté, též jednotlivé, 

 1 y s é a namnoze krátké. Číšky lysé v listenech ukryté. Ušty 

 k a 1 i š n í po odkvětu vzpřímeny, na hřbetu bezžlázné, 

 úzce zpeřenoklanné a často v skoro nitkovité přívěsky pro- 

 dloužené, plod až do úplného uzrání zdobící. Čnělky krátké, 

 hustě chlupatou hlavičku tvořící. Koruny trochu větší než u R. sepium. 

 Plody šarlatově červené. Odrůdy*) : 



§) Rapíky skoro bez chlupů v. Lístky jen vespod 

 na nervech chlupaté; kraj listů proto neb r vitý neb 

 jen místy chlupatě brvitý, 



a) typica. Zahrnuje více podřízených odrůd, které mimo pod § 

 uvedené vlastnosti ještě opakvejčité podlouhlými neb elliptickými, 

 avšak k řapiku klínovitě zúženými lístky atd. se vyznačují. Sem při- 

 náležejí : 



-|- S vMévkarni kvMními bez oslnňv. 



a) Wiinmeriaiia dV^. (Tab. 3239, mou. nov. T. IV. 1S93, p. 203). 

 Vélve lonké ; oslny málo skřivoiió, široce poclloulilí', lma\ ozch-iH-; palisly rcr- 

 vené, velmi širok(''; slopky kvělni ojednrl(>, jen 4 — 5 mm dl. Plody kulali'-, 

 čnélky hii.slě měkkoehUipalř. hiíňalé. 



/?) Cheriensis t)é.ség-l el Rip. (v Billotia, 1866 p. 46.) Větve Ibislši, 

 ostny vřlvi silnější, srpovilé; lístky opakvejěitě podloidib', posléz jen na středním 

 nervu chlupatí', flapíky řídce chlupaté, ostnilé. Palisty nacervenalé, lysé. Stopky 

 květní po 2 — 4, číšky opakvejčité; cnělky hustě srsliialí'-, terč plochý. Koruna 

 bílá, .s krajem pletně, nacervenalým. Plody dle Dé>s(''glisa veliké, ellipsoi- 

 dické. (Sem patří též f) silesiaca Gdgr. Tab. 3249 s delšími stop- 

 kami a Id.) 



4- 4- S větévkami květními ostnilými, řapíky caslo velmi řídce chln- 

 palými. 



)') Jordáni Déscgl. (Essai p. 106; Syn. R. graveol. «) nuda (irenier 

 ti. jur., p. 249 sensu lat.) Hlavní zástupkyně a) typica, význačná dlouhými 

 ploše nesmácknulými, málo křivými, tuhými oslny, kter('' jsou na vělé\kách 

 květních časlo v párech slříěné; opakvejčité podlouhlými, na líci leskle zele- 

 nými, vespod přisedlými žlázkami pokrytými neb dle Crépina zcela lysými a 

 žláznalými, na lilavním nervu zřelelně, na postranních nervech nezřetelně chlu- 



*) Pozii. Některé (na štěstí ne všechny) z b c z o s I n ý c h odrůd vykazuji sem a 

 a lam jednotUvó ostnité větévky květní a naopak ; — rovněž vyskytuji se často vedle 

 lysejřich řapiků hustěji cliliipaté lístky a naopak. Procož nutno jest, by sběratel větši 

 poěet větévek sbíral neb převládající okolnosti na místě samém poznamenal — neli 

 odrůdy od Craveolentes nemohou ani dle jediné plodtié — a jediné květní větévky, 

 ani z více kusů jeiinoho a téhož stadia s jistotou neb bez značné ztráty času určeny 

 býti Kell. 



