- 1067 — 



/') albiHora Opiz (v EphcMiier. bol. ruuisbon. v, 1822, p. 208, ni- 

 koliv však ve „Flora 1882" jak ve Verh. b. z. Ges. 1885, 102 a v Beck. 

 Fl. N. Ó. 1893, 808 mylné cleme), ktorá má štíhlejší vzrůsl, Uižší srpovilř za- 

 křixenc" nemnohé a oddálené oslny, proslřednč veliké, velmi úzké, podlouhle 

 kopinatť' hořejší (a mladé) lístky, které jsou na líci přJtiskle chudě chlupatí', 

 později skoro lysé (často lesklé), vespod na celé ploše pýřité, řapíky jejich 

 jsou kolkolem mek k ochl upat é a chuděostnité, přisedlými a slopkatýnii žlázkami 

 posázené. Stopky květní dosti králké, ušly kališní typické; květy namnoze 

 ojedinělé, bílé, lerč skoro plochý, ěnělky málo řelné, skoro lysou, až zře- 

 telně a zcela, leč řídce pýřitou, malou hlavičku Ivořící, jež jen málo nad lerč 

 pozdvižena jest. Číšky a plody vejčitě podlouhlé. 



f'^) robustior J. B. Kell. el Form. Kře stalnější, s lístky většími, šir- 

 šími, větvemi llustšími neb krat.šími, řapíky j e mno p Is tnatými a stopkami 

 květními namnoze Irochu kratšími. Zde jsou: bud jen slřední nervy chlupaté 

 a pozdvižené hlavičky čnělek veliké (= f Llldovici (ídgr. el recedens 

 Gdgr. mon. nov. VI, 1893, 151) neb: ostny kralší a postranní nervy též chlu- 

 paté, plody na obou koncích ± zúžené == /) Liptensis Gd^r. ct /) (lubia 

 Gdgr. 1. c, 163. 



d) villOdora Kern. (Gest. b. Z. XIX, 329). Vělve a větévky zelené, 

 velmi prodloužené, obloukovilě převislé, skrovně oslnité. Lístky eUiptické 

 na obou koncích špičaté neb od proslředka zúženě špičaté, neleskle šedo- 

 zelené, na líci přilehle chlupaté, v e sp o d h u s lě chl up a t é. Řapíky hustě 

 šedoplstnalé, sem a tam slamožlutými ostenci posázené. PaUsty a listeny 

 vespod šedopýřilé. Květy jednotlivé neb svazečnaté. Číšky podlouhlé ; ušty ka- 

 lišní dosti úzce zperené, zcela chlupaté, po kraji čelnými (na hřbetu nemnohými) 

 přisedlými žlázkami posázené, nazpět ohrnuté a opadavé. Koruny bílé (as 3 — 3'5cm. 

 v průměru). Terč utalě ku zelo vitý; čnělky ve velmi krátký sloupek spo- 

 jené, lysé. Plody jen prostřední velikosti (při Houšce 1 cm., 1*5 cm. dl.), 

 vejčilé, koralově červené. 



/9 pubescens Rapin, většími, opakvejčitými, vespod méně hustě 

 chlupatými lístky, hrubším, více kopinatým, .skloněným ozubením, mimo lo 

 namnoze též růžovými korunami a časlěji plochým terčem odchylná. 



P) Diclltliaiia Wiesb. et Kell. (Gest. b. Z. 1886, p. 327; Syn. R. 

 pubescens Rap. f) appendiculata olim in Schulz herb. norm. nov. ser. 1885) 

 bezostennými větvemi a větévkami květními; širšími jako (u pubescens) opak- 

 vejčitými, jen vespod zcela hustě chlupatými lístky, které na líci tmavozelené 

 (nikoliv šedé) a velmi nepravidelně pilovité (jen ku namnoze zaokrouhlené 

 špici hluboce pilovité, ku spodu však skoro celokrajné, v celku chudčji pi- 

 lovité jsou než u R. sepium), tmavočerveně hnědými až jak víno červenými 

 větvemi, o ^j,, kratšími stopkami plodními, delšími, na hřbetu zcela lysými 

 ušly kališními a kratšími plátky od f^ zřetelně rozdílná; od vinodora však ro- 

 zeznává se nápadně plody více podlouhle vejčitými, stopkami často pýřitými, 

 vedlejšími zuby nepatrnými, často mizejícími, terčem plochým a úplnou bez- 

 brannoslí. 



P) inonotricliopoda Borb. (in Sched. ad 11. exs. aust. hung. V, 1888, 

 p. 22, jež jest odrůdou jeho jen krátce popsané R. (sep.) peraculifolia v Oest. 

 b. Z. 1883, p. 151), rozeznává se mimo Borbásem 1. c. jediné uvedenými 

 „na obou koncích špičatými lístky" -'eště oslnilými větvemi; podlouhlými, 



