— 1068 — 



až ku spodu hluboce a dlouze jemnopilovilými lístky, které uprostřed nej- 

 širší a prolo často podlouhle k o pi na té jsou, dlouhými stopkami květními, 

 jež jsou Hh bohaté pýřité, bílými korunami a podlouiilými plody (a jakožto 

 zvratný tvar k R. albifloidí Opiz velmi by sližil vlastni vysvětleni skupiny tvarů 

 R. Gizellae, která by z lak různých členů složena býti měla). 



A A Plody krátce vejčitookrouhlé až kulaté. 



Q Lístky vespod zcela chlupaté. 



í) pseudoinentita Ozanon (v Crép. Prim. mon. Ros., VI, 1882, suppl. 

 (839), 179; Syn. R. seposita Crép in herb. el in Gdgr. T. 1882, 3133, mon. 

 nov. ej. 1893, IV, 167). Kře statné, větve tmavohnědé, hákovitými ostny 

 roztroušeně neb chudě posázené, rozložené větévky květní skoro vždy bez 

 ostnův. Lístky veliké neb dosti veliké, tlusfounké, trochu kožovité, široce 

 vejčilo-elliptické (oněm u R. inodora podobné), k oběma koncům krátce zú- 

 žené, úzce zaokrouhlené neb špičaté, obak zcela chlupaté, odění na líci 

 plochy listové až k uzrání plodu zůstávající, ftapíky a střední nerv plstnalé. 

 Palisty široké, hořejší vespod trvale chlupaté a žláznaté s oušky odstálými. 

 Stopky květní po 1 — 3, as 9 mm. dl. číšky vejčité neb opakvejčitookrouhlé; 

 čnělky na počet chudé, lysé, řidčeji s někoHka chloupky; ušty kališní 

 nazpět ohrnuté s lalůčky trochu širšími, chudě pilovitými. Plody dosti dlouhé, 

 zpravidla veliké velmi široce vejčitookrouhlé, někdy (na témž kři) 

 okrouhlé. 



f'^) seposita Crép. 1. c. rozeznává se od t) jen trochu více opakvejčitě 

 podlouhlými a na obou koncích zřetelněji zúženými, na líci méně 

 trvale chlupatými, avšak několika roztroušenými žlázkami pokrytými lístky 

 a prostředně velikými, různotvarnými, leč krátkými {^ okrouhlými) plody. — 

 Sem patří dojista též jako další střední tvar: R. mciltíta H. liraun v Ob. Fl., 

 926, nikoliv však Déséghseova (ani R. mentila Ozanon, která jest jen odr. pseudo- 

 mentilae s užšími listy), poněvadž Déségliseova růže patří k lysolistým Sepiaceím 

 s vejčitě podlouhlýnň plody, 'ialo slezská růže, která obrysem lístků f) seposita 

 a dle udání „kulatými" plody C) belnensis odpovídá, ale za příčinou nemnohých 

 úzký sloupeček tvořících čnělek zajisté jen ku spec. sepium Th. přináleží, ro- 

 zeznává se od pseudomenlita a seposita jen bohatě ostnitými řapíky, bohatěji 

 pilovitými ušly kališními a skrovněji pýřitými čnělkami. — Mimo tuto zde po- 

 prvé uveřejněnou soujmennost R. pseudomenlita, seposita a R. mentita H. Braun 

 budiž též připomenulo, že Dr. A. Schultzem kolem Landškrona u Hořelic (jehož 

 růže se Sinlenisovou prý totožnou jesl) sbíraná růže zjevně ze dvou různých 

 snad mezi sebou prorostlých Sepiaceí pochází, z nichž jedna lysé řapíky, široce 

 hlavaté a chlupaté čnělky atd. měla a jakousi graveolens (f. WimmerianaJ před- 

 stavovala; druhá však J. Braunem slotožnovaná, nemnohými, lysými, sloupko- 

 vitými čnělkami, nazpět ohrnutými, široce zpeřenými ušty kališními a hustější 

 chlupatosli listů vyznačena, dojista pravou Sepiaceí t. j. svrchu popsaným 

 tvarem byla. 



w) Belnensis Ozanon (v ííuU. soc. Dauph. fasc. VIII, 1881, 326) od 

 předešlé méně neb zcela nevelikými, na mnoze el lip t ick ý m i, jen na spodu 

 neb na obou koncích špičatými, zpočátku obak (později na líci jen málo) chlu- 

 patý mi lístky; ošlnitými, plsfnalými řapíky, as 7 — 9 uun. dl. stopkami 

 květními, které stejně dlouhými neb namnoze delšími listeny podepřeny 

 jsou, po kraji plstnatýuv, na konci rozšířenými ušty kališními, vejčitě elliplickými 



