— 1075 — 



Rosenfl. O. O. v Mus. Franc. Garol.. Linec, 1S93, p. 57—59, Syn. R. 

 villosa /?) Kitaibel in herb. ť;ise. XV. nr. U). Výška a vzhled jako 

 u R. cinerascens, leč lístky elliptické, až vejčitě kopinalé, na líci často 

 více zelené, nepravidelně (jak nahoře vytknuto) pilovité. Plody a číšky 

 vejčitf, žláznaté, ňeb plody kulaté. Ušty kališní na hřbetu bohaté 

 žláznaté (neb i s číškami lysé = f) leiocarpa Borb. 1. c.) Čnělky zcela 

 chlupaté (Borb. 1. c. 515). — Další tvary s bezžláznými postranními 

 nervy, avšak s týmž nepravidelným ozubením jsou: 



/') Lubochlieiisis Kell. ct Fonu. (Syn. Puyetia carpalhica Gdgr. iiion. 

 nov. IV, 1893, p. 435 nr. !)4), jež se dlouhými osluy, chlupatými větvemi, 

 vejčitými zcela átřlinalýuii číškami, vlnatými čnč4kami, okrouhlými, krátko- 

 kuželovilč povytaženými plody vyznačuje a f^) SCtOSil Gdgr. (1. c. 442 nr. 

 120 non alior.), jež se kužclovitými dolejšími a rovnými, nikoliv smáčknutými 

 hořejšími ostny, lysými vétvemi, na obou koncích špičatými lístky, velikými, 

 žilnatými palisty, velmi husté štětinatými 12 — 13 mm. dl. stopkami květními, 

 vejčitými, silně štětinatými číškami, v e 1 m i žláznatými chudě zpeřenými ušty 

 kališními, srstnatými čnčlkami a malými korunami od odr. /? odchyluje. 



/?) SUbadenophylla. Kamenitá a keřnatá místa, zvláště na vápně: na 

 severním hřebenu Šembery, na mezi blíž kostela u Adamova, před Červeným 

 křížem při stezce od Hardeku do Felligu (Oborny), kolem Bohosudova v Cechách 

 (Wiesbaur) /3) LubOChlieilsis leiOCarpa : u Ždáru v česk. mor. pohoří. 

 Pak u Felso-Lubochny ve stol. Liptavské (L. Richter), dojisla že též ve střední 

 Moravě; jako i posud jen v německém pohraničném území pozorována/*) SCtOSa. 



A A A Všecky lístky žláznatě 2krát až složeně pilovité. 



7) typica (R. tomentosa Srn. Engl. bot. tab. 990; R. tomentosa 

 var. Smithiana Seringe in DG. Prodr. II., p. 618). Všecky ostny ne- 

 chlupatých větévek květních tuhé, mírně zahnuté s málo rozší- 

 řeným spodem. Lístky dosti široce elliptické, konečné lístky ellip- 

 ticky vejčité, ± šedozelené; pilovité zuby vejčitě špičaté, dosti velké, 

 zpředu bez, na hřbetu s 1—2 žláznatě špičatými vedlejšími zoubky, 

 všecky neb aspoň hořejší listy větévek květních, jakož i hořejší p a- 

 listy vespod bezžlázné, nejdo'ejší malé Ustky někdy směrem 

 ku kraji s nemnohými žlázkami. Řapíky ostnité, chudě žláznaté. Stopky 

 květní dlouhé i s vejčitými číškami žláznatě štětinaté; ušty kališní na- 

 zpět ohrnuté, na hřbetu žláznaté, záhy opadavé, s koncem trochu roz- 

 šířeným. Koruny růžové ; čnělky krátce- až slabě chlupaté. Plody 

 vejčité (až skoro podlouhlovejčité). 



/5 )BorkliaUSenÍÍ Tratt. (Ros. mon. I. 114; Syn. = R. hispida Borkh. 

 Forstb. 1803, II, 1332, W. Gr. 11, 87., J. B. Kell. Deuts. b. Monatschr. 1886, 

 čís. 11). Ostny štíhlého, volného kře trochu hákovilě skřivené a se šu-ším 

 spodem. Řapíky hustě bělovlnaté, ojednělými ostenky posázené. Palisty 

 podlouhlé, zašpičatělé, nahoře jemně chlupaté, vespod v.šak všecky na ploše 

 žláznaté, po kraji žláznatě Iřásnité. Lístky po 7, vejčité, nejhořejší největší 

 zašpičatělý, na spodu zaokrouhlený, při délce 27—45 nmi. as 19— 27 mm. š., 

 ostře 2krát pilovité, obak hustě jemnými chloupky pokryté (aksamitnatě měkko- 



68^ 



