- 1083 — 



silnou (t. j. jen tuliou) vyskytující se též na ztuha přímoodstálých 

 (nikoliv převislých) větvích a větévkách květních. Ostny rovné, skoro 

 šidlovité, na větvích často velmi dlouhé, na větévkách květních kratší 

 a tenčí, na letošních z kořene vybíhajících výhoncích ploše smáčknuté, 

 íi a p í k y poměrně krátké, plsťnaté a žláznaté, namnoze jen dolejší 

 (slabými nemnohými ostenky) posázené. Lístky elliplické, p r o- 

 středně veliké až podlouhle elliptické, velmi chudě na ploše žláz- 

 naté, hustě plsťnaté, 3násobně složené pilovité; pilovité zuby 

 trochu široké neb úzké, ale ani v r o u b k o v a n ě okrouhlé, a n i 

 hluboce do čepele zastřihované, též zpředu veskrze s 1 — 3 

 maiými, žláznaté špičatými zoubky třetího řádu, zoubky prvního 

 a druhého řádu vždy zašpičatělé (t. j. ve špičku povytažené). 

 Stopky květní dlouhé, v choholících po 3—5, (též ojednělé), střední 

 (a ojednělé stojící) 2 delšími (často listy nesoucími) trvalými, postranní 

 stopky chocholíku mimo to, každá 1 (—4 pošvovitě nad sebou stojí- 

 cími) kratšími, záhy opadavými, proto na větévkách plodních často 

 scházejícími hustoplstnatě hedbávitými hstenky podepřené. Stopky 

 květní ± bohatě až roztroušeně srstnaté; koruny živě růžové; ušty 

 kališní skoro jednoduché, s krátkými, nitkovitými, nepatrnými pérovi- 

 tými úkrojky, často nitkovitě prodloužené, ostatně jako u §§; čnélky 

 ploskohlavaté, vlnaté a hustě huňaté. 



/") typica (Syn. R. venusta Aulor. Germ. et praecipue Silesiae, 

 R. venusla E. T. Dresler in sched., el R. venusla f) trans, ad tomentosam Zii- 

 scke, non Seheulz). Větévky kvtMní tenké, bledozelené, často trochu namodralé, 

 dole nemnohými ze smáčknutého spodu skoro rovnými neb slabé zahnutými (ni- 

 koliv křivými), málo dlouhými až krátkými ostny posá/ené, k hořejšku 

 skoro bez ostnův. ílapíky a slředni nerv bčioplsínaté, roztroušeně žláznaté, 

 it (často bohatě) ostnité. Lístky řidkoplstnalé, vespod s vyniklými bílými 

 hlavními a vedlejšími nervy, chudě a nepatrně na ploše žláznaté, s ostřej- 

 ším ozubením (^f) od í^owenberka) neb hustě běloplstnaté, sotva vynikle žil- 

 naté, a nikoliv ostře zašpičatělé, avšak rovněž velmi chudě a nepatrně práško- 

 vitojemně na ploše žláznaté (— /) od Rosenberka). Palisty prostředně dlouhé 

 až krátké, málo ouškaté, s králkými rozestálými oušky (srov. venusta typ. 

 Scheutz). Cišky dosti malé, široce vcjčité i s 12— Kt mm. dlouhými stopkami 

 květními a jemnými ušty kališními , hustě žláznatoštětinaté {==/) 0(1 

 Lowenb.) neb roztroušeně žláznatoštětinaté. Plody okrouhle vejčité, zcela srst- 

 naté, záhy zrajíci (=/) od Lowenb.) neb krátkovejčité, skoro lysé, pozdě zra- 

 jící (=/) od Rosenb.), ještě v čas úplné zralosti ušly kališní částečně ne- 

 soucí. 



f^') Geisingensis Kell. et Wiesh. (ve Wiesb. Ros. d. Erzg-. Oest. b. Z. 

 1886, čís. 10, kde jako slředni tvar mezi R. venusta Sch. a R. omissa Dé- 

 ségl. uvedena jest, kteréžto označení i podnes platí; Syn. R. venusta f. ovalis 

 et eltiptica p. part. W. Hasse v Ros. Westfalens 1891, 25). Kře (dosti stě- 

 snané), prostředně vysoké, s větvemi zprohýbanými, zcela ostnité. Ostny větví 

 lehce zahnuté, dlouhé neb skoro rovné a velmi dlouhé (až 11 mm.), v pá- 

 rech stříčné, ostny kratších větévek květních často velmi sblížené, po 2 — 3, 



