— 1085 — 



srslnaté:) číšky (Lusek.); listeny po 2 { na každé stopce květní, béloplstnaté 

 a na ploše žláznalé, zdéli nob Irochu delší než stopky kvi'tní, ušty kališní jsou 

 úzké skoro zdéli plátků (lonientella) neb delší (Lusek.), na hřbete zcela a bo- 

 halč žláznalé (Lusek.), vnější s úzkými, krátkými, namnoze 2 páry, pérovitými 

 úkrojky (loment.), neb jen jeden ušel kališní, s jediným nepatrným pérovitým 

 úkrojkem (Lusek.), po odkvélu zcela vzpřímené. Koruny dosti malé, růžové. 

 Terč plochý!, Čnělky vlňalohuňalé.*) 



X) Pseudoveniista f'^) typica : na mezích u Wcnig-Kackwitz nedaleko 

 Lowenberka v prask. Slezsku (E. F. Dresler, jako R. venusta), u Schreiberhauu 

 v záp. prusk. Slezsku (Bacnitz, jako R. venusta), u Rischdorfa a Jasztozygovic 

 nedaleko Rosenberka v prusk. Slezsku (Zuschke jako R. venusta L „trans, ad 

 tomentosam"), dojista též i v horách severních Cech a v západních výběžcích 

 Jeseníka. y"'2) Geisingensis : u Geisingu a Altenberku v saskočcských Kruš- 

 ných horách (Wiesbaur). y^") Lusekiana: u Rychmburka a v mlází u Chrudimi, 

 nad Cikánkou poblíž zámku Karlova Týna (Lusek.), f) tomcntella Op. na pan- 

 ství Poděbradském (6, VIR, 1836 Opiz), pak na výmčškové peci u Lychenu 

 v Braniborsku ve tvaru skoro totožném (Heiland jako „R. venusta longifolia"), 

 snad i ve Slezsku. 



/_A Číšky vejčitě podlouhlé, plody na konci v krček sta- 

 žené. Koruny bledě růžové. Lístky kalně šedozelené, Rapíky dlouhé. 



/í) yelutella J. B. Kell. [Syn. R. vestita H. Braun v Ob. Fl. 936 

 n o n Godet, nec Ghrist, dle J. B. Kellerova listu Grépinovi zaslaného 

 a dle Caépinova písemného stvrzení a pozdější poznámky v jeho ,Rosae 

 Hybridae* 1894, p. (12) 15 = R. tom. v. pseudovestita J. B. KelL in 

 schedis; non R. pseudovestita Boulu in Gariot Etudes des fleurs 6. 

 ed. 1879: 11. 258] Keř prostředně vysokého, dosti volného vzrůstu, 

 o s t n i t ý. Ostny na větévkách květních oddálené, většinou .skoro 

 v paždí lislů po 2, též roztroušené ojednělé, řidčeji skoro žádné, 

 skoro rovné neb slabě zahnuté, často dosti tuhé a široké, prostřední 

 délky. Lístky po 7 (—5), dosti veliké, všecky ku spodu za- 

 okrouhlené, liché skoro srdčité, lístek konečný ze zaokrouhle- 

 ného spodu vejčitě podlouhlý, až prodlouženě opakvejčitý, nej - 

 hořejší pár částečně kryjící něb s ním se dotýkající, špičatý, nejdolejší 



*) Opiz shledával — dle jeho obou z r. 1836 pocházejících, zde pro nedostatek 

 misla vynechaných původních popisů rozdíl R. Lusekiana v: „sepala Integra, foliola 

 omnia lanceolata, teiiuissiine diiplicato-scrrata, pedunculi breves, aculei s|)arsi'* R. Luse- 

 kianae, — naopak odchyltiých vlastnostech jeho tomenlelly. Další domnělé rozdíly ne- 

 srovnávají se s původtiiuii rostlinami. Toliko jest jisto, že oba blízko příbuzné zvláštní 

 střední tvary R. pscudovenustae a skupiny mollissima Aut. Helv. non Frics jsou, a že 

 tomentella Op. více ku skupině následující slezské odr. R. oniissa; R. Lusekiana však 

 za příčinou svých ne zcela na způsob nějaké tomenlosy utvářených, kopinalě zúžených 

 listkův, velmi krátkých stopek květních, celokrajných a dlouhých uštů kališních a plo- 

 chého terče, ku skupině villosa lanceolata Seringc (kterou též Opiz obdivuhodným způ- 

 sobem u obou uvedl) se přibližuje, a poněvadž ze 3 uaiczišt českých známy jsou, k nej- 

 zajímavějším a nejvýznačnějším růžím patří, které znova pozorovati nutno; od R. cuspid. 

 f. silesiaca rozeznávají se delšími ostny, velmi hustě plsfnalými, lesklými, chudě na ploše 

 žláznalými, velmi bohatě též z předu pilovitými zuby listkův, krátkými stopkami květ- 

 ními, dlouhými listeny, úzkým terčem, delšími, skoro nezpeřenými ušty kališnimi atd. 

 Kell. — 



