— 1086 — 



páry oddálené, skoro s rovnoběžnými kraji, podlouhlé, až vejčitě po- 

 dlouhlé, často sotva páišpičatělé, až tupounké, jemně 2krát pilovité ; 

 zuby nikoliv hluboké, vejčitě přišpičatělé, namnoze 

 též zpředu s 1—3, na hřbetu s 5—7 částečně rovněž přišpičatělými 

 a žláznatými vedlejšími zoubky, dosti otevřené, na mladých listech 

 velmi mělké, skoro vroubkovaně okrouhlé s rozpraženými špicemi. 

 Lístky na hci přilehle šedě hedbávitochlupaté, vespod hustě šedě 

 měkko plsťnaté, s + vyniklými nervy, nezřetelně na ploše 

 žláznaté, dolejší na větvích i s palisty vespod prásko vité jemnými 

 žlázkami nestejnoměrně bohatě posázené, hořejší (hustěji plsťnaté) 

 velmi roztroušeně na ploše žláznaté. Palisty (jako u R. tomentosa 

 Sm.) s rozbíhavými trojhrannými neb trochu kopinatými, avšak dosti 

 krátkými oušky, jako lístky (aneb více hedbáviié) chlupaté, po kraji 

 žláznaté tečkované. Listeny široce kopinaté, zašpičatělé, jako palisty 

 hedbávitě- neb na líci ještě řidčeji chlupaté a pak zelené, zdélí (středních) 

 neb kratší (postranních) stopek květních, tyto po 2 — 3, řidčeji ojednělé, 

 15 — 25 mm. dl., as P/gkrát tak dlouhé jako plody. Plody dosti 

 veliké, střední široce opakvejčité neb též vejčité k oběma koncům 

 zúžené, postranní ze zaokrouhleného spodu vejčitě podlouhlé, 

 nahoře v krček stažené. Ušty kališní po odkvětu vzpřímené, 

 vnější jen s 1 ( — 2) páry úzkých (ut Oborny širokých) pérovitých 

 úkrojků, v úzce čárkovité (řidčeji lupenitě rozšířené) přívěsky vybíha- 

 jících, vespod (též pérovité úkrojky) hustě žláznatoštětinaté. Koruny 

 neveliké, světle růžové; čnělky hustě srstnato-huňaté (dle Obor- 

 ného bělovlnaté). Plody dosti veliké, též (nějaký čas) po zčervenání 

 dlouhými trvalými (nikoliv však skloněnými) ušty kališními zdobené, 

 pomorančové, málo dužnaté, (Pozn. Poněvadž ostny bohatší, tužší 

 a zahnutější; (lichý) konečný lístek nikoliv dlouze řapíkatý ; palisty 

 jako u obyčejné tomentosy, plody uzrávající atd. jsou, nemá s vestita 

 God. vera! mimo tvar plodův a třpytivou plsť ničeho společného; též 

 by bylo u pravé vestity God. rozeznávání v. solitaria H. Br. v Ob. Fl. 

 jakýsi nonsens, poněvadž typus vestity ojednělé květy má.) 



Kraje polí a lesův, na půdé vápeníte a písčité roziroiišeiia: Adamov (Thei- 

 mer jako R. lonieiilosa), úklony Dúbravy a kraje lesa Bzinku u Bzeiice (Bu- 

 bela), mezi Františkovým údolím a Nov. Losiaem, u Koldštýna a jako v. soli- 

 taria H. Braun s ojednělými, hladkými plody na Hulbeikii u Velk Losina 

 (Oborny). 



++ Stopky květní krátké, listenem zcela zastřené. 

 Ušty kališní namnoze kratší než koruny. Keř stěsnaný, na starších 

 větvích se slabě zahnutými, velmi dlouhými, až dlouhými, na větévkách 

 s rovnými a hustšími ostny, na obou koncích zaokrouhlenými, trochu 

 namodralými lístky. 



j) resiiioides Grep. [apud Gottet ,Roses du Valais" in bullet. 



