— 1087 — 



soc. Murith. 1874, p. 44; R. resinoides Déségl 1. c. p. 326 pro 

 part. = R. resinoides Déségl. „Revis. de la section Tonientosae" 

 1866 p. 38—46 pro part., non Sternberg et Gottet in „Guide du 

 botaniste dans le canton du Fribourg", 1891, 168—9, srovn. též 

 literaturu v Dr. Gillot. Observ. sur qaelques Plantes, crit. du Centre 

 de la France v Extrait de la Revue de Botanique 1892, p. 3—5 (655) 

 et Crépinovy Excursions rhod, dans les Alpes en 1890, p. 73 — 76j. 

 Ker stěsnaný, větve tuhé, trochu sem a tam zprohýbané, červené, 

 letorosty zpříma rovné, nikoliv klikaté neb převislé, větévky květní 

 krátké, ostnité. Ostny rovné neb trochu zahnuté, avšak 

 ze širokého spodu tuhé (silnější a dřevnatější než u R. 

 pomifera) namnoze dlouhé, *) na větévkách květních tenčí a kratší. 

 Řapiky plsťnaté, žláznaté, s malými ostenky. Palisty na líci skoro 

 lysé, vespod chlupaté a zcela žláznaté, na hřbetu často bohatě krátko- 

 ostnité, s oušky skoro otupělými, na hořejších listech trochu širšími. 

 Lístky po 7 ( — 5) řapikaté, prostředně veliké až skoro krátké, po- 

 stranní široce elliptické, na obou koncích -zaokrouhlené, nejhořejší 3 

 opakvejčitě podlouhlé, tupé neb lichý krátce přišpičatělý, na líci 

 tmavozelené, jemně hedbávitoleskle chlupaté, vespod jemně 

 huňaté neb šedoplsfnaté, s vyniklými sblíženými nervy a ma- 

 lými, silně pryskyřicí páchnoucími žlázkami po celé ploše posázené 

 (které na hořejších listech větévek plodních se ztrácejí). Stopky květní 

 prostředně dlouhé, 10 — 12 nnn (něco delší než u R. omissa), po 1 — 2, 

 řídkými, trochu delšími žláznatými chloupky hustě posázené, stejně 

 dlouhými neb trochu delšími listeny podepřené ; číšky v e j č i t é, 

 s r s t n a t é, se zaokrouhleným spodem tmavozeleně namodralé; ušty 

 kališní kratší plátkův, vnější s krátkými pérovitými úkrojky v kopi- 

 natý, úzký přívěsek zakončené, na hřbetu (též pérovitých úkrojků) velmi 

 hustě rubiginosní, po odkvětu vzpřímené. Ůnělky krátké, vlnatě huňaté; 

 koruny malé, krásné růžové, se žlutavými nehty, často živěji 

 růžové; terč plochý. Plody okrouhlé (jen střední opakvejčitý), jemně 

 štětinaté, červené, až k úplnému uzrání (počínajícímu hniličení) 

 skloněnými ušty kališními zdobené, prostředně veliké (často 

 skoro malé). 



Jediné sein — a nikoliv k jiné odrůdě — přináleží posud všeobecně zne 

 uznávaná, od Durinska po severovýchodním JNěmecku, Braniborsku, prusk. Slez- 

 sku až k Sudetám ojedněle se vyskytující, též Crépinem (teste Excursion rhod. 

 dans les Alpes en 1890 p. 173) tušená, avšak in suspenso ponechaná: 



/'*) Heilandi J. B. Kell. (Syn. R. venusta v. brevifolia Heil. od Ly- 

 chenu v Braniborsku), která často ku typ. resinoides až k zaměnění podobna 



*) Poněvadž její vlastnosti namnoze jen na starších větvích znalé jsou, nemohou 

 samojediné zkrátka uříznuté větévky květní a plodní iirreny býti, rovněž i tylo bez 

 přezrálých plodův. ■• 



