— 1088 — 



jest a jon kral.šimi oslny, krátkými namodrale b ledozel enými, vespod 

 veskrze velmi boht>l,(' rubiginosními lístky, mezi palisty chiidéji ostnilými 

 řapiky, užšími, méně skloněnými ušly kališními a často zcela kulatými plody se 

 rozeznává. 



y"'^) Heilandi: Na Moravě: kraj lesní na Holedné u Jundrova, mnou 

 1884 pod ěís. 321 ve více jedincích sbírána, dílem typicky s malými ušty 

 kališními a plátky, dílem ve tvarech přechodních k v. Pseudovenusta typica 

 s trochu špičatějšími lístky, trojhranně povytaženým ozubením a opakvejčilými, 

 až vejčitě okrouhlými, dloužeji slopkatými plody čís. 317 — 19; tamtéž ve tva- 

 rech s lelorosty, rovnými ostny a zcela rovnými jehlicemi velmi husle posáze- 

 nými, listeny na ploše žláznatými, vyvinutými předními zoubky druhého řádu 

 a pevnými hustě štětinatými ušty kališními, jež jsou patrně tvary střední mezi 

 R. pseudovenusta a Heilandi; R. Heilandi jest novou pro Rakousko-Uhersko. — 

 Význačně: při vyměšovací peci u Lychenu v ř)raniborsku, jako R. venusta v. 

 brevifolia Heilandem sbíraná v jedincích s nejenom -^ kulatými, nýbrž i -^ 

 opakvejčilými plody (k omissa Déségl. se blížících); pak u Karlovic, kolem 

 Vratislavi (Syn. Pug. Vralislavensis Gdgr. Tab. 4181, mon. nov. IV, p. 538) 

 ve tvaru s bezostennými větévkami květními, veskrze žláznalými listy, kulatými 

 a lysými číškami (Ansorge), dosti význačně u Landshutu v prusk. Slezsku (Ho- 

 g-er jako Pugetia sudelica Gdgr. Tab. 4136, mon. nov. IV. 523), se žláznalostí 

 jen na ploše dolejších lista zřetelnou (= resinoides), bledšími a trochu většími 

 korunami. 



Subsect. Villosae Crép. Tab. anal. 1892, 77 et 92 viz klíč str. 

 930 a 931. 



1352. R. Tillosa (L) Crép. et J. B. Kell. (R. huňatá). Ker stěs- 

 naný, hustý, často veliký, s přímým rozvětvením, často četnými větév- 

 kami květními. Ostnitost jednoduchá a sice všechny ostny liplně 

 rovné a namnoze též dlouhé, ostny starších větví silné, světlošedé, 

 šidlovité a dlouhé, ostny větévek krělních tenčí. Listy šedozelené, 

 namodralé, lístky prostředně veliké, obak zcela chlupaté (chlupy měkké 

 a jemné), namnoze po 7 ( — 5), hustě žláznatopilovité ; zuby namnoze 

 široce trojhranné (často v obrysu skoro vroubkované), též zpředu 

 s četnými zřetelně vyvinutými (žláznato-špičatými) vedlejšími zoubky, 

 na dolejších lístcích otevřené, na hořejších a lichých + skloněné. 

 Hořejší palisty rozšířené, s oušky srpovitě k řapíku d o 

 vnitř zahnutými. Stopky květní namnoze krátké, hsteny na- 

 mnoze zastřené, tuhými, stopkatými žlázkami srstnaté. Ušty k a- 

 1 i š n í namnoze chudě zpeřené, v úzké prodloužené přívěsky vybíha- 

 jící, na hřbetu žláznaté, po odkvětu vzpřímeně k sobě sklo- 

 něné a nikdy opadavé; plátky skoro malé, po kraji často jemně 

 zoubkované. Gnělky tvoří bělavě vlnatou hlavičku ; terč málo vyvinut. 

 Plody + ostnitě žláznaté, přímými ušty kališními stále 

 zdobené. — Tento druh (který Grépinem 1. c, 92 jen naznačen 

 a zde poprvé popsán jest) zahrnuje v sobě dvě subspec. (v širším 

 toho slova smyslu) a sice: 



a) pomifera Herrm. diss. 1762, i6. Ostny nestejně silné, dolejší 



