— 1110 ~ 



f) pcudiilíiia X (1'esiiios.) Hcilandi J. r.. Kdi. íSya. R. spiiiuiiiviiia 



Aut. Germ. el Silcsiae, non Dcmaira), krátkými a iiclialnvýini stopkatýiiii žlázkauii 

 na ploše listové a na kvélcnslvi ald. odchylná. 



f) pend. X (rCSillOS.) Heild. Posud u nás nenalezena, ale možná 

 předpokládati, že se i u nás vyskytuje. 



Dodatek. Dvou v našem soustavném výpočtu dosud neuvedených údajů 

 budiž tuto vzpomenuto: 



R. alpina t. adeiiophora [íitb. f) acutifolia J. B. Keii. v „Dr. 



Kanitze magyar novénytani lapok, 18SS, 152 proxima z české strany Sudet, 

 nalézá se v herb. kláštera Oseku; a R. alpina V. simplicidcns Schmidley 

 (= R. alpinoides Déségl. teste Burnat et Greiidi 1. c.) roste prý dle Burnata 

 a (íremliho v prus. Slezsku leg. Uechtritz (bezpochyby že na základč Christova 

 udání ve „Flora" 1875, p. 275). 



Sect. V. Pimpinellifoliae Crépin. Prim. 1869, 235 et iri 

 Tabl. anály t. 1892, 73 et Extr. 4. (viz klič str. 929.) 



1357. R. spinosissima L. Sp. pl. 491, 1753. (R. nejtrnitější). 

 Pníčky z plazivého kořene přímé i s větvemi a větévkami o s t n i t é. 

 Ostny šidlovité a štětinaté. Větve stěsnané; lístků 7—11 

 prostředně velikých, až malých, okrouhlevejčitých, až podlouhlých, 

 tupých, jednoduše pilovitých, lysých; zuby pravoúhelné, krátké. P a- 

 listy též u hořejších listův úzké, v rozbíhavá (odstálá) ouška 

 náhle rozšířené; řapíky skoro nechlupaté, namnoze bezžlázné, jen 

 ± ostnité. Stopky květní ojednělé, bez listenů v, vždy 

 rovně vzpřímené. Číšky namnoze okrouhlé; ušty kališní celo- 

 krajné (t. j. nezpeřené) a namnoze kratší než otevřené koruny, kopi- 

 natě a špičaté, na hřbetu zpravidla lysé, hned po odkvětu vzpřímené 

 a až přes uzrání plodu vytrvalé. Koruny bílé neb bledě 

 růžové. Čnělky vlnaté. Plody uzrálé černé a přímé, namnoze 

 kulaté. — Posud v následujících odrůdách sbíraná: 



§. Větve a větévky ostnité. 



+ Lístky jednoduše neb skoro jednoduše pilovité; 

 zuby krátké a jako ušty kališní bezžlázné. 



(3 Koruny též v poupěti bilé neb skoro bílé. 



a) typica (Syn. R. pimpinellifolia var. subspinosa H. Braun ve 

 Verh. z. b. Ges. 1888, 514). Tvar nahoře popsaný, avšak s velmi 

 bohatou, až hustou, šidlovitou a štětinatou ostnitostí na pni a větév- 

 kách květních a vždy bohatě stopkato-žláznatými, až žláznafě měkko- 

 ostnitými stopkami květními. Rapiky jsou namnoze ± ostnité, bez 

 chlupův a bez žláz; lístky vejčitě okrouhlé až tupé, malé. 



Na kamenitých a keřnatých, výslunných kopcích, při kraji cest a vinic, 

 v střední a jižní části rozšířena, sem a tam ve tvarech s dlouhými, žláznatými 

 stopkami květními, lysými číškami a pak s krátkými stopkami květními i s číš- 



