1111 



kunu ;i ušly kališiiíini husle žláziialýiiú. V brněnském kraji: v lese u Tuřan 

 a II Nikolčic (Makovvsky), na Hádech u Obran a Maloinčnc a s var. <•. na [V»- 

 lavských a Mikulovských kopcích, jako na úpatí Turoidu (Oborny), u Ivančic, 

 II Sokohiic, Slavkova, na kopcicli u Šlapanic, u Nčmčan směrem k Bučovicňm 

 (NiessI), n Lomnice (Pluskal), kolem Ždáru (F. Kovář), na Křížové hoře u Krum- 

 lova (Zimmermann), hojná i na jiných míslech u Krumlova, Huslopeče, Vranovic, 

 Židlochovic a Nosislavi. — V Proslějovsku: na Kosíři u Kostelce (Spilzner). Ve 

 Znojemsku: v údolí Dyje od Znojma dolů, zde někdy s červenými plody, tak 

 pod Trouziiickým mlýnem proti plovárně, pod Dyjiným viaduktem, ii Sedlešovic, 

 Milfrouna ald., u Tešalic, Siichohrdlí, Popic, Kounic a Jaroslavic (Oborny), u Ta- 

 sovic a Hnanic (Zimmermann), na Růžové hoře u Nov. sídla a na Dlouhé stráži 

 u Nov. Přerova (Ripper). V Jihlavsku velmi pořídku : u Marýšova a při velikém 

 rybníku Vostec ii Nové vsi blíž Slavonie (Oborny). Ve východní části: při kraji 

 polí nad Hájem a v lese Plechovci u Bzence hojná (Bubela), při plotech n Frýd- 

 landu pěstorána? (Oborny), 



b) poteriifolia Besser p. sp. (in Enum. pl. Pod. Volhyn. 1822, 

 62 et in Trudi komissii dia opisania Kiewskago uczebnago okruga IV. 

 1860, 39, místo posud nepovšimnuta, kde živý exemplář Besserův 

 r. 1848 et 1853 ,circa Jampol in collibus ad Tyram* následovně po- 

 psán jest:) líeř někdy (3') skoro 1 m. v, velmi štětinatě a šidlovitě 

 ostnitý. Lístky malé, elliptické, tupé, (jednoduše) pilovité ; 

 vespod (namodrale bledozelené neb) skoro sivozelené: stopky kvě- 

 tní ojednělé (i s číškami) zcela bezžlázné a bez ostnův; ko- 

 runy malé, bílé, jen vně trochu načervenalé; ušty kališní (v čas 

 rozkvětu a brzy potom) nazpět ohrnuté; čnělky lehce huňato-vlnaté 

 neb mírně krátko-huňaté; plody všecky velmi malé, sphae- 

 roidické, lysé, uzrálé černé. Její: 



a) místní modifikace*), jako /) SUbiliermiS dílem s bezostennými, dílem 

 s ostnilými větvemi (když při tom květy nejsou nápadně malými a lístky rovněž 

 šifišími = v. spinosa Neilr.) a f) inerniis s zcela hladkými bezostennými a ne- 

 šlělinatými větvemi rostou někdy na témž místě; za to zdá se: /?) mitior Gdgr. 

 (mon. ros. Eur. et Orient. I., 1892, p. 259 jako „Cottetia mitior" z Moravy) 

 odrůdou býti: s trochu řidšími, veskrze šidlovitými ostny, opakvejčitými na spodu 

 kopisto vitě zúženými lístky typické velikosti, zelenými palisty s velmi dlou- 

 hými rozestálými oušky; 20 — 22 mm. dl. lysými stopkami květními; lysými, 

 avšak vejci tě elli psoidický mi číškauii, na špici nitko vitě zúženými ušty 

 kališními ; vejčitě ellipsoidickými, uprostřed břichatě rozšířenými, na obou koncích 

 ufalými plody, zcela vlnatými čnělkami a bílými květy. 



Na Hádech směrem k Maloměřicům a poblíž Klajdovky u Brna (Oest. 

 b. Z. 1886, čís. 6, jako v. spinosa Neilr.), V typických oslnitých a malokvělých 

 jedincích ve společnosti s O subinermis a i) inermis: na čediči na Zlaté horo 

 11 Teplic v Cechách (Wiesbaur) /?) lllítíor: ii Bzence (Bubela teste Gdgr. 1. c.) 



O O Koruny růžové. 



*) Dle náhledu Kelleruva jest příčinou vyskytováni se bezostenných a ostnitých 

 exemplářů v téže společnosti a téže odrůdě R. spinoslssimae pouze rozdílné stáří, tak že 

 nejniladši pně (2-8 lelé) zeeln Dsbiilé bývají, starší však během času vždy více 

 bezostennými se stávají. 



