- 1113 — 



s 1- p o V i t ě skloněné, sem a tam s ojednělými řídkými vedlejšími 

 zoubky, v obrysu elliptickó, kopinaté, liché též vejčitě podlouhlé, (rochu 

 oddálené, nejdolejši na větvích mnohem menší, na spodu klinovitéi 

 obak lysé; rapiky o s t n i t é, chudé žláznaté. až bezžlázné; palisty 

 typicky úzké, avšak jich ouška nejenom na vnějším, nýbrž i na vnitřním 

 kraji pi'ovitá. Stopky květní prodloužené, roztroušenými (nikoliv hu- 

 stými) štětinami posázené. Plátky velké, 25 iidu dl. a na srdčitém 

 konci stejně široké, o třetinu delší než vespod žláznaté ušty kališni. 

 Gnělky hustě vlnato-králkohuňiité. Číšky kulaté, lysé. 



Sem a tam na svrchu vytčených nalezištích odrůd lypica a pimpi- 

 nellifolia. 



ttt Lístky nedokonale dvakrát pilovité nebo zpola dvakrát pi- 

 lovité. 



/) scliizodoiita Borb. (ined. ve zprávě Oest b. Z. 1890, p. 243). 

 Ostnitost ± bohatá. Palisty a řapíky lysé, první typického obrysu jen 

 nrco větší. Lístky nápadně větší než u typ. tvaru, podlouhle 

 elliptické, nedokonale 2krát pilovité, zuby rozeklané a pří- 

 datný vedlejší zoubek ve žláznatou špici končící. — Většími ne- 

 pravidelně pilovitými lístky jeví příbuznost s R. alpina et penduhna; 

 — od R. spinosissima odchyluje se právě těmito většími, nepravidelně 

 pilovitými lístky. V mých Prim. mon. Ros. 1880 nutno ji ku R. dolosa 

 na str. 540 řaditi. Borbás. 



Posud u nás nenalezena, pro její podobnost k odr. d. možno s pravdě- 

 podobností předpokládali, že se na příhodných místech (na poloslinných mýtinách) 

 i u nás vyskytuje. 



§§ Větve i větévky (též z mládí) bez ostnův. 



f Lístky jednoduše pilovité. 



£■) inei-iuis DG. (Fl. Franc. t. IV, 1805, p. 483 = R. mitissima 

 Gmel. Fl. Bad. 1826). Kmen, jakož i všecky větve, řapíky a namnoze 

 i stopky květní zcela bez ostnův, hladké. Lístky malé; hořejší palisty 

 s lízkými oušky; ušty kališni zřetelně kratší než bí'é plátky korunní ; 

 čnělky chudě krátkohuňaté. 



Sem a tam na svrchu vytčených místech odrůdy lypica a pimpinelliíblia. 

 K této odrůdě nesmí se však R. pimp. v.) rosea ICoch čítali, poněvadž Koch tuto 

 svou v.) rosea (teste Crépin) k míšenci R. pimpinellifolia X alpina od Saléve 

 družil. 



tt Lístky částečně zpola dvakrát pilovité. 



k) dimorphopliylla Borb. 1. c. p. 538. Bez ostnů nub chudě 

 ostnitá; ostny tuhé, rovné vyskytují se jen na starých větvích. Lístky 

 většinou podlouhle elliptické, větší než u odr. a., na středním nervu 

 řídce chlupaté, některé z nejdolejších lístků skoro okrouhlé a skoro 

 dvakrát pilovité. Stopky květní i s ellipsoidickými číškami a na 



