— 1114 - 



špici trochu rozšířenými a s plátky stejně dlouhými ušty kaUšními 

 lysé a hladké, avšak sem a tam též chudě žláznaté. Gnělky roz- 

 troušeně chlupaté. 



Posud u nás nenalezena, pro svou podobnost k ndr. d.) roste bezpochyby 

 právĎ jako odr. f.) na přiměřených mislech. 



Z domnělých niíšenců: R. splnosissimae budiž zde jen R. armatissima 

 Hescgl. uvedena; správněji růže míšenei: R. canina sphaeroidea X R. spino- 

 sissima nejvíce odpovídající, kterou jsem na Hádech u Brna sbíral a o kteréž se 

 zde jen s výhradou zmiňuji. 



Sect. VI. Eglanteriae DC. 

 1358. 11. lutea (Daléchamp 1587) Milí. Gard. diet. ed. 8, 1768, 

 nr. 11 (R. žlutá). Keř prostřední výšky s červenými štíhlými větvemi 

 a rovnou ostnitostí. Ostny výhonků nestejné, dílem delší a šidlovité, 

 dílem kratší a štětinaté, na větvích roztroušené, často trochu 

 křivé. Lístky po 5—9, malé, vejčitě okrouhlé až elliptické, na líci lysé, 

 vespod dosti stejnobarevné, na nervech často slabé pýřité, na ploše 

 nestejnoměrně (často jen částečně) jemnými, malými přisedlými žlázkami 

 posázené, 2krát pilovité. Palisty stejnotvarné, čárkovitě klínovité, s ko- 

 pinatými zašpičatělými, odstálými po kraji žláznaté pilovitými 

 oušky. Řapíky jemně chlupaté, drobně žláznaté, bez ostnův. Stopky 

 květní dlouhé, bezžlázné. Číšky kulaté, lysé; ušty kališní nepravidelně 

 perenodílné neb skoro celokrajné, na hřbetu trochu žláznaté a krátce 

 štětinaté, kratší než koruny, dlouho trvalé, avšak skoro neb zcela na- 

 zpět ohrnuté. Plátky citrónově žluté, prašníky střel o- 

 vité; hlavička čnělek veliká, vlnatá na spodu ze širokého 

 otvoru číšky čnějícím věncem bílých huňatých chlupů kol- 

 kolem vroubená; terč plochý. Plody ploše kulaté,^p ř í m é, žlutavě 

 šar'átově červené. 



li) puilicea Mill (Diet. ed. 8, VII. Nr. 11 p. sp.) časlěji peřenoklauými 

 ušly kališními a vně citrónově žkitými, uvnitř však pomorančovými, až šarlatově 

 červenými plátky od typu rozdílná; — s touto skorém soujmenná y) bicolor 

 Jacq. (Hort. vindob. I., p. 1 Tab. I. et III. p. 1) rozeznává se méně dělenými 

 ušly kališními, srstnatými ěíškami a vně citrónově žlutými, uvnitř však sytě růžo- 

 vými korunami. 



Místy zdivočelá a zdomácnělá ve tvaru základním: o jednom keři na ná- 

 draží u Ivančic (Schwoeder), u Nosislavi (Wiesner), v zámecké zahradě u Pozořic 

 (Oborny), v Sokolí u Senlic. — U Mikulova zcela zdivočelá (Makovťsky), v údolí 

 Leskavy u Znojma a v Bratovském hájemství u Vranova (Niessl), kolem kostela 

 v Nov. městě sázena (Havelka). V Cechách: jako samorostlá na znělci Zámecké 

 hory u Teplic (Wiesbaur) /?) puilícea, sem a tam pěstovaná a někdy zdivočelá: 

 jako u Pozořic, při kraji polním mezi předměstím Nov. sady a Znojmem a v údolí 

 Leskavy u Znojma (Oboniy) 7) bicoloi* (Syn. Lagg-eria boheiiiica (ídgT.) ve 

 tvaru s bezoslennými větvemi, opakvejčitými, tupými lístky, vejčilými, lysými 

 (iškanii: jako samorostlá u Hlinská blíž Holešova (Bubela). 



