— 1147 - 



Žlutého kopce, Holedná a les nad Jundrovem, Bosonohy, Lískovec, Slřelice, Ho- 

 dčjice, Mariánská studénka a údolí llokylné u Krumlova, Rudkovice. — Ve 

 Znojemsku: u Náméšlč (Roeníer), kolem Mikulova a Polavy (Makovvsky), mezi 

 Vedrovicemi a Marešovicemi, u Jevišovic, Rilova, Vranova, Liliendorfu, Lukova, 

 Hardeku, Znojma, Devíli mlýnův, Hnanic, Kounic, Milfrouna a j. (Oborny). V Olo- 

 moucku : kolem Olomouce (prof. Tkaný)!, ojediněle u Zábřoha (Pánek). V uh. 

 hradišťském kraji : Lysina u Kroměříže (Zaliraduík), Mikovice a Slar. měslo 

 (Schlogl), na Javořině (Holuby)!, u Val. Klobouk (Sapelza), zde zvláště hojný 

 na Horce, Knězdub, Inka Vojšice u Mal. Vrbky, Velká, Kuželová, Dlouhá a Ma- 

 chova luka a Věličký les u Javorníka, luka Jamy u Nov. Lhoty. — Ve vý- 

 chodní části : Kruhy u Tučap (Červinka), luka Jestřábí u Piusavy a na hranici 

 okresu vsetínského u Tří kamenvi (Sloboda). Poschlá u Vsetína. — U Hranic 

 (Vogl). Ve Slezsku: na Tulu (W. Fl.), u Herallic a Hradce poblíž Opavy (W. 

 a Gr.), u Krnova (Gr. Fl.). 



j3) KaUšní trubka lOžebrá; nejdolejší zub její nanejvýš 2krát delší ostatních. 

 Lístky nezřetelně zoubkované neb celokrajné. 



1303. T. medium L. (J. prostřední). Lodyha vystoupavá neb 

 položená, často větevnatá, tak jako listy dosti prítiskle 

 chlupatá. Lístky vejčité neb podlouhlé, dolení vykro- 

 jené, hoření špičaté, dosti hustě vynikle žilnaté, poslední 

 větvičky žeber skoro rovnovážně ku kraji odbíha- 

 j í c í. Palisty žebernaté, mázdřité, s koncem bylinným, kopinatým, 

 celokrajným, brvitým. Klasy kulaté neb vejčité, jednotlivé 

 neb po 2, krátce stopkaté, obalené. Trubka kališní 

 lysá, jak sláma žlutá, zuby její niťovité, brvité, nejdolejší z nich 

 málem delší ostatních. Trubka korunní skoro stejně široká, 

 pavézka vejčité podlouhlá. Lusk podle předního švu chlo- 

 pn ovité pukající. Oddenek daleko plazi vý, větvitý, vícehlavý. 



V. 0-20— 0'50 m. Koruny světle nachové. Lodyha často sem a tam 

 zprohýbaná. 



2j- Červen — srpen. Suché, zvláště hornaté lesy, kraje lesní a rolní, 

 lesní luka, keřnaté kopce, v pahorkatině a předhoří až přes 700 m. rozšířený 

 a hojný. 



1303. T. ochroleucum Huds. (J. bledožlutý). Lodyha vystou- 

 pavá, jednoduchá neb větevnatá, doleji tak jako řapiky odstále 

 měkce chlupatá a bohaté nahoře chudolistá a skoro prítiskle 

 chlupatá. Lístky podlouhle elliptícké až kopinaté, tupé, 

 vykrojené neb špičaté, všecky nezřetelně vroubkovaně zoubkaté, p o- 

 slední větévky žeber šikmo ku kraji odbíhající, 

 všecky pýřité. Palisty mázdřité, celokrajné, podél žebernaté, 

 s koncem kopinaté šidlovitým bylinným. Klasy vejčité neb ku- 

 laté, dlouze stopkaté, jednotlivé, často neobalené. Ka- 

 lich odstále srstnatý, zuby jeho zelené, kopinaté šidlovité, 

 nejdolejší 2krát delší ostatních. Koruna s úzkou trubkou, 



