- 1419 - 



slivny, Divoký Kámen, Krieeli, Brunseif, Vysoký les u Janovic, Rymarov. Ve 

 východní části: Javorníky u Halenková, fíukovina, Zlracenec a údolí Miloňavky 

 u Velk. Karlovic, Vysoká, Trojačka, Radhošt. — U Val. Meziříčí ( Reissek), při 

 íiečvě LI Krásné a Rožnova (Sapelza), rašeliniště Hiili ii Star. Hanier, úklony 

 Radhoště a Kněhyně u Frenštátu a Trojanovic (Oborny), v kčovištícli Ostravice 

 u Místku porůznu, též v zahradě Kolloredově pěstovaná, rokle u pramenu Bíh- 

 nedaleko tak zv. Lhetské louky u Sviadnova {(íogela). Ve Slezsku: u Těšína, 

 v Libici, u Koňské, na Cantorym a Rovince (Wimmer), Ropice u Těšína (Het- 

 schko), na Baranii a Kamienické výšině (Kolbenheyer), v údolí Ludovičině (Baier), 

 II Melčo (Klement dle Sapetzy), u Krnova (Spatzier), prameny střední Opavy, 

 u Karlovské studénky (Niessl), zde hojná u Donnerlanu, na Šaíberku, břehy bílé 

 Opavy atd., u Ludvíkova, Tomášova, Buchelsdorfu, Adolíbvic a Lípové. — U Frý- 

 valdova (Zelenka) i, n Sorgsdorfu, v lese Júplu poblíž Nixensleigu u Vidnavy. 



B) Eulhalictrum hC Nitky tyčinek nepatrně zllusll(''. Nažky přisedlé, 

 přímé, nekřídlaté, podél žebernaté. 



a) Květenství volné, jehlancovitě neb vejčitě lalnaté. Květy dosti stejně od- 

 dálené i s nitkami převislé. 



1706. T. foetidum L. (Ž. smrdutá.) Lodyha nejdoleji bezlistá, 

 šupinatá, jemně hranato-rýhovaná a jako listy jednoduchými 

 a žláznatými chloupky pyrit á. Listy v obrysu stejnostranně 

 Shranné, Sčetné, 3 — 4krát zpeřené, pérka skoro pravým úhlem 

 rozestálá, lístky drobné, jemně rapikaté, okrouhlé neb 

 opakvejčité, střihané vroubkované, často též hluboce Sklané, sytě 

 zelené, vespod olověně šedé. Ouška pošev hstových krátce vej- 

 čitá, zaokrouhlená. Větve laty rovnovážně odstálé. Prašníky 

 dlouze osinaté. Nažky veliké, vejčitě až okrouhle ellip- 

 tické, smáčknuté a obroubené, obak8žebré, sbliz- 

 nou podlouhlou, blánovitou, kraji na zad ohrnutou 

 a tudíž úzkou, zoubkovanou. Oddenek obyčejně krátkočlenný, 

 svazčitě mrcasatý, někdy též rovnovážné, dlouhočlenné výhonky že- 

 noucí. 



V. 0-30— 050 m. Kališní lístky vejčité, často špinavě narudlé, 

 květy větší než u následující. 



4 červen, červenec. Skály, zvláště vápenné, keřnaté stráně, velmi po- 

 řídku. Posud jen na Polavských kopcích, na úklonech směrem k Polavě. — Též 

 na skalách nad Klenticemi (Schierl). 



1707. T. mínus L. (Ž. menší ) Lodyha sem a tam zprohý- 

 báná, oblá neb nezřetelně rýhovaná a jako listy vespod časlo 

 sivě ojíněná, na dolejšku šupinatá, uprostřed s 3—5 lysými, v obrysu 

 stejnostranně 3— 5hrannými listy, pírka ostrými úhly odstálá. Listy 

 k hořejšku namnoze náhle seuraenšující, vřetena 

 listů 1. a 2. řádu zaokrouhlená nebjen s vyniklými 

 čarami, pírka Vs— V4 zdélí prostředního úkrojku listův. Lístky na 

 spodu zaokrouhlené, vejčité neb opakvejčité. celokrajné neb konečný 



