aX 



vák Szíiigaller levelei ; vannak olyanok, melyeknek 

 vállai nem fogják egészen, vagy csak fe'lig fogják 

 körül a szárat, az ilyeneket szárolelőhneh (f. ample- 

 xicaule), ilyen levele van p. o. a Karórépa Káposz- 

 tának. Ha a levél nemcsak megöleli a szárát, hanem 

 vállai a szároldalán egy darabig le is nőnek, akkor 

 száryafutónah (f. decurrens) mondják , ilyen levele 

 van a Fekete Nadálytönek ; lia pedig a levél ngy fut 

 le vagy a nyélre, vagy a szárra, liogy vállai széles 

 szalag- vagy szegélyként állanak ki, akkor a nyelét 

 vagy a szárat gatyásnah (alatus v. alatnm) nevezik. 

 A levélnyelének a szárhoz növéséről megjegy- 

 zendő, hogy némely n-övényén csak hozzá van a szár- 

 hoz csuklózva, mint p. o. a gyümölcs és erdei fákon 

 s e miatt rtHok időnként leválnak s az ilyeneket 

 lehiiMóknah hivják, másokhoz ellenben erősen hozzá 

 vannak nőve s vagy több éven át a növényeken 

 maradnak, vagy soha le nem hnhanak, hanem a nö- 

 vény élete fogytáig rajta maradnak , az ilyeneket 

 állandó levelehieh hivják ; ha mindig zöldek, ör'őhzÓld 

 lecelehieh nevezik, ilyenek a tűlevelű fák levelei. Né- 

 mely növényekhez állando'nl hozzá vannak nőve, de 

 mint maga a növény, vele együtt egy nyár folytán 

 élnek ; nevezetesek az ilyenek között a pázsitfélék, 

 mivel ezek levelei nyele a bütyköknél kezdődvén, 

 csöves szárnk közeit beburkolják s ugyanazért í^ár- 

 liiivelije^őJvnek (f. vaginantia) nevezik : a hol a szár- 

 tői elhajolni s lapossá lenni kezdenek, ott rendszerint 

 még egy hártyanemű folytatásuk, nijelvecshéj'őh (li- 

 gula) is nő. — A pázsitféléken kivül is vannak olyan 

 növények, melyeknek levelei nyele a szárat v. tőko- 

 csányt behüvelyezi, ilyenek p. o. a Sások, Májusi 

 CTyöngyvirág stb. 



7. A nönények szárain, sőt ihagokon a levelek 

 nyelein és lapjain is fejlenek ki levélnemű részek, 

 melyeket a levél mellék vagy segédszerveinek szokás 



