xxxt 



szirmai egyenetlensége és sarkantyújánál fogva egy- 

 aránt szabálytalan. 



c) A lexjel (perigoniuni) mind niinemüségére, 

 mind rendeltetésére nézve néha a bokrétához, néha a 

 csészéhez hasonló ; a virágnak ez is külső, de egyszeres 

 takarója; a barkákban pikkelyalaku, a pázsitfüvekben 

 nmrvanemű (polyva*), a Tulipán és a Gyöngyvirágban 

 sziromnemü. — Ez is épen ugy, mint a bokréta, vagy 

 szabályos, vagy szabálytalan ; alakjaira nézve a liok- 

 réta alakjaival vethető egybe. 



d) A pilis V. pót (uectarium) sziromnemű levél 

 vagy pikkely, mely a lepel vagy a bokréta tövén kivűl 

 vagy 1>elöl fejlik ki s többnyire a virágok mézedényeűl 

 vagy ezek fedői vagy takaróiul szolgál ; ilyen pilise 

 van kivülröl a Sarkvirágnak, Czámolynak, belső pilise, 

 pikkelye, van a Szirontáknak ; néha a pilis fedetlen 

 gödör vagy csatorna, mint a Liliom szirmain. 



A bokréta, a lepel és a pilis tartósságáról, meg- 

 jegyezhetjük, hogy azok a virágzás után rendszerint 

 leliullanak vagy elszáradnak. 



ej A porodáJi (Stamina) a bokrétán vagy a lep- 

 len belől álló részei a virágnak, épen úgy, mint a vi- 

 rág külső takarói a bimbóban kifejlett apró levelek- 

 ből alakultak át. A poroda lényeges két fő része a 

 zacskóforma portoh (antbera) és a portokba zárt virág- 

 por (pollen), a harmadik nem lényeges s annál fogva 

 nem is mindenkor kifejlett része, azon vékony fonal- 

 szálforma nyajtvány, melynél fogva a poroda vagy a 

 vaczokhoz vagy a bokrétához vagy a csészéhez van 

 nőve ; ezen fonalalaku alsó részét s^áJcsáncil' (íila- 

 mentum) nevezik. — Mikor a poroda megérik, por- 

 tokai felrepednek s a l^ennök levő virágpor kiömlik 

 vagy kiszóródik. 



*) Lásd n nemi táblázatban a. TII. sereg 2. rendé 

 alatt a polyvás füvek virágai részei leírását. 



