XXX LX 



tán lisztes állomány, sok esetben pedig mind a két- 

 felé egymás mellett. — A mag szíjjas vagy porczogós 

 belét, vegyi alkotó részei miatt fej érny ének {alhumen), 

 lisztes állományát pedig hemémjítöneh (amylum) ne- 

 vezik. A mag belének ezen két alkotó része közé egyé]) 

 állományokon kivül gyakran olaj (oleum) is vegyül. 

 A mag bele rendeltetése az, hogy az uj életre kelő 

 mag csirája, mielőtt gyökerei és levelei kifejlenek. be- 

 lőle vegye a táplálékát. 



A növények meghatározására szolgáló vezér- 

 fonalnak feladata főleg a növényrészei külső alakjait 

 ismertetni, élettani fejtegetésekbe tehát itt nem bo- 

 csátkozhatni, elég legyen jelenleg a magvak külön- 

 féle kelését és külső alakjait érinteni. 



A megérett mag csirája a mag belében mind- 

 addig nyugton, hogy úgy mondjam, alva marad, míg 

 azt kedvező helyzet és körülmény uj életre nem 

 ébreszti. Ha a mag ily kedvező körülmények közé jut 

 s csirája fejledezni kezd, azt mondjuk : a mag kikél. 



— A kikeléskor mindenik mag csirájának a gyököcs- 

 kéje nőni kezd lefelé, kelője pedig emelkedik felfelé. 



— Ha a kelő bimbójából egyetlen levélke (cotyledon) 

 emelkedik s búvik ki, akkor az ilyen magról az egész 

 növéuyt egy helölevelűneh vagy egys^iJcnneJc (pl. mono- 

 cotjdedonea) nevezik; ha pedig a kelő bimbójából két 

 levélke emelkedik s búvik ki, akkor az ilyen magról 

 az egész növényt Jvétszihüneh (pl. dicotyledonea) hív- 

 ják. — Az egyszikű magvak belei, ha földbe vannak 

 kelés alatt, mindig a földben maradnak s ott szol- 

 gáltatják a tápot a fejlődő növénynek ; a kétszikű 

 magvak belei ellenben két ágra hajolva a föld felüle- 

 tére bújnak s midőn egyrészről alkató részeiket az 

 uj növény eledeléül nyújtják, egyszersmind a levegő- 

 ből is vesznek fel táplálékot. 



Egyszikű vagy egy levéllel kelő növények a 

 pázsit-, a liliom-, a kosbor- stb. félék; két levéllel 



