312 



vagy a levél végéről szokott iiöni és a melynél fogva a nö- 

 vény más növénybe szokott kapaszkodni: SzőUö, Babo. 



Kaczuros, runcinatum, a szárnyason kikanyargatott levél- 

 nek azon faja, midőn a levél karélyai végei lefelé 

 vagy hátrafelé tartanak, mint a Pongyola Pitypang, 

 Taraxamm officináié levele. 



Kalász, Arista, fonalaku, leginkább kemény, hosszabb vagy 

 kurtább szálkanemű növés, mely valamely szervnek 

 vagy a végéről vagy a hátáról szokott nőni, mint a 

 milyen a Búza és a Zab poly vajáról növő szálka. 



Kaiicsóalaku, urceőlatum, lásd: bögrealaku. 



Kauálalaku, cocMeare, egy homoruan kivölgyelt szerv, mint 

 a Tátkanaf, Lamium íelsö ajaka s a Zörgő Lóhere, 

 Trifőlium agrarium vitorlája. 



Kapaszkodó, scandens, vékony szárú növény, mely kacs- 

 csainál fogva más növényekbe vag,y tárgyakba fogódz- 

 va állhat fel. 



Karczolt, striatum, lásd: sinóros. 



Kardalakn, ensiforme, egyenlő szélességű vagy láncsásan 

 elhegyesedő olyan levél, melynek mind a két éle éles ; 

 ilyen a nőszirom, ír is levele. 



Karélyos, lohatum, ha a levél közeidéig ható szűk vagy 

 tágszegletűen van bevágva, kiülő részei pedig tompa- 

 hegyűek, mint a Szőllő és a Kánya Bangita levelei. 



Karima, Limhiis, a csöves aljú egy tagú csészének, bok- 

 rétának vagy lepelnek kiszélesedett s kiterült teteje, 

 mint a milyen például a Tüdő Gálna, Pulmonaria 

 angustifolia bokrétája kiterült felső része. 



Kelő, Flumula, a mag csirájának a gyököcskével átellen- 

 ben fekvő kikeléskor felfelé törő vége. 



Kerek, orhiculatum, az olyan levélnemű szerv vagy mag. 

 melynek éle egy központ körül a központtól csaknem 

 egyenlő távolságra van; ilyen a M. Góiyahir, Caltha 

 levele s a Lencse magva. 



Kerékalaku, rotatum, az olyan lepel vagy bokréta, melynek 

 alsó része alig kivehető kurta csővé nőtt egybe, felső 



