20 ERDÉLY FLÓRÁJÁNAK JELLEMZÉSE. 



Csupán csak a Királyhágón innen termő endemikusok : 



ajAzéjszakifelföldön: 7. Seseli leucospermnm W. K 



1. Erysimum Wittmanni Zaw. J" ^^'^^^^ ^«"J'^^^ ^'^^: «* ^^i- , 

 (? Diautlms uitidus W K.) ^" C^jnoglossum Huugaricum Simk. 



2. Saxifraga perduran? Kit. 



3. Hierachim Carpaticum Bess. c) Az alföldön: 



4. — Tatrae Grisb. 



? Onobrychis Carpatica D. C. ^^- Ceutaurea Sadleriana Janka. 



11. Thlaspi Jankae Kern. 

 fc) D u u án t ú 1 • ^~' Nymphíea thermalis D. C. 



13. Dianthus sabuletorum Heaff. 



5. Kitaibelia vitifolia Willd. 14. Sedum Hillebrandii Fenzl. 



6. Vica Pilisiensis J. et A. 15. Mattia nmbellata (W. K.) 



A Királyhágón innen eső államrész növény- endemismusa tehát, 

 miként ezt a táblázatos kimutatás bizonyítja, Erdély endemismusához 

 képest jelentéktelen. Erdély 107 kizárólagos tősgyökeres bennszülötté- 

 vel szemben a túlsó oldalon csak 1 5 bennszülött, tehát az előbbinek 

 Vv-e foglal helyet. Ezt a nagy viszonymutatót későbbi kutatások hihe- 

 tőleg megváltoztatják a Királyhágón inneni rész flórájának javára, 

 különösen az által, hogy Erdély némely endemikusai a Kárpátok egész 

 hegyrendszerén ki lesznek mutatva ; de valószínű az is, hogy Erdély 

 valamennyi tősgyökeres bennszülöttjét még nem ismerjük. Különösen 

 Erdély délkeleti és keleti határhegységei azok, a melyek még sok fel- 

 derítni valót ígérnek ; részint azért, mert már eddigi ösmereteink is 

 eme vidék nagy endemismusáról tanúskodnak ; részint pedig azért, mert 

 eddig vagy épen nem, vagy csak kevés fűvész s ez is csak futólagosan 

 kutatta azt át. Ez az összehasonlítás aiTÓl is tanúskodik, hogy a kizá- 

 rólagos erdélyi endemikusok közt csak 34 faj tekinthető a havasalji és 

 havasi régiók tősgyökeres otthonosának ; ellenben a többi 58 bennszü- 

 lött a mezei és hegyi tájakon lakik. Ebből tehát kétségtelenül bebizo- 

 nyítható, hogy Erdély hegy koszorúján nemcsak a havasi természet vál- 

 tozatosabb s eredetibb, mint a Tátrán és a Fátrán, hanem hogy eme 

 hegykoszorúnak dombokká eltörpülő fodrozatai mentén, tehát mezei 

 és dombos tájain is hatalmasabb teremtő erő míiködött Erdélyben, mint 

 a dunai rész egész területén. 



Térjünk át most a növényzet ama részének összehasonlítására, 

 mely nem endemikus, és nézzük, minő különbségeket mutatnak Erdély 

 s a Királyhágón inneni részek azon növényei, melyek Éjszak, Nyugot, 

 Dél vagy Kelet felé hazánk határain^túl is otthonosak. 



Már említettük, hogy a magas Éjszakról Kárpátjainkra került nö- 

 vények egy része nem terjed át a keleti Kárpátokra ; mások azonban, 

 névszerint a Juncus castaneus Lm., eddig csak az erdélyi havasokon 

 ismeretes s a Tátrán nem terem. E skandináviai növényekben tehát 

 Erdély flórája vagy 4 fajjal szegényebb a magas Tátra és környékeinek 

 növényzeténél. 



Hasonlóan kisebb a nyugot-európai növények száma a Királyhágón 

 túl, mint az innenső részekben. Oly nyugoteurópai növényfajt, mely a 

 Királyhágón innen nem fordul elő, hanem azt mintegy átugorva csak 



