124 ERDÉLY FLÓRÁJÁNAK JELLEMZÉSE. 



nak ; összesen tehát 60 sajátlagos növényképviselőt. Ha ebből a szám- 

 ból ama 1 1 Királyhágón inneni növény ellensúlyozásául, melyeket 

 eddig Erdélyből nem ösmerünk, a megfelelő számot levonjuk, marad 

 még mindig 49 oly keletvidéki növényfaj, mely hazánkban Erdély 

 flórájának határain túl nem terem. 



Legcsodálatosabbak a Kelet eme képviselői közt a szibériai növé- 

 nyek; oly bámulatot gerjesztő növényfajok, melyek Erdélyen kívül 

 Európában egyebütt sehol sem találhatók ; Európán kivül pedig csak 

 Közép- s Délszibériában tűnnek ismét elő. Ily szibériai növények az 

 Achillea impatiens L., Sausswea sermta D. C. és az Allium obliquum 

 Li. Mind a háromnak azonban nagyon korlátolt az elterjedése Erdély- 

 ben : az AcJnllea ?//í_/wfíews csak a Malomvölgyben található, Kolozsvár 

 közelében és lehetséges, hogy ott is csak elvadult ; mert ismeretes, 

 hogy Európa dísz- és növénykertjeiben gyakorta termesztik. Az Allium 

 obliquum csupán Torda hasadékának meredek sziklafalain lappang ; a 

 Saussurea serrata D. C. pedig, melyet Czetz és Porcius talán helyesen 

 Saussurea alata név alatt új növényfajnak tartották, csupán a Koron- 

 gyis havas egy kicsinyke földdarabján, a «Porta» nevű hely alatt ten- 

 gődik. E hármon kívül növénygyüjtőink több más növényt is olyanokúi 

 tekintettek Erdély flórájában, melyek véleményök szerint Erdélyen 

 kívül csak Szibériában volnának ismét feltalálhatók. Ilyennek tekin- 

 tették a Polygala Sibirica L.-t, mely azonban Szibérián kívül Dél- 

 Oroszországban is megvan, s így erdélyi termőhelye össze van kap- 

 csolva a szibériaival ; ilyen Szibériából egyenest Erdélybe röpült 

 növényeknek tekintik továbbá a Tldasjn cochleariforme, Comaropsis 

 Sibirica, Libanotis Sibirica, Feriila Sibirica és a Plantago Sibirica 

 növényfajokat. Ámde emez 5 utóbbi növény pontosabb vizsgálatok 

 alapján eltérőnek bizonyult a szibériai hasonló nevű fajoktól ; mert a 

 mi erdélyi Thlaspink nem a D. C. Thlasjn cochlearifo7'mé-je, hanem 

 ami bennszülött Th. Kovácsi i Heuff.-ünk; Comc(roj)sis-iink, séma 

 D. C. Comaropús Sibiricd-ja, hanem a mi endemikus Waldsteinia tri- 

 folia Roch.-ünk ; Libanotis-nnk nagyon eltérő a szibériaitól, és Heujfel 

 nyomán Libanotis leiocarpa néven kell azt neveznünk ; Ferulánkat 

 már Ledebour megknlönhöztette Ferul a Saclleriana név alatt; végül 

 szibériainak vélt Plantagónkat Schur helyesen Plantaf/o Schwarzen- 

 bergiana új névvel látta el. 



Az Erdély földjét lakó szibériai növények után figyelemre méltók 

 Erdély kaukázusi növényei, melyek Déloroszországon át egész Erdélyig 

 honosak, Erdélyben azonban terjedésök nyugati határát érik el. Ily 

 valóságos kaukázusi növényeknek tekinthetjük flóránkban a Cytisus 

 polytrichus M. B., Thymus nummularius M. B., Sivertia punctata 

 Bímmg., Pla7itago saxaiilisM.B., Euphorbia agraria M. B., Irisfiir- 

 cata M. B., Iris humilis M. B., és Carextristis M. B. növényeket. 



A Keletet jellemző többi 48 kiváló erdélyi növényünket inkább 

 déloroszországiaknak tekinthetjük. Ezek névsora a következő : Pceonia 

 tenuifolia L., Pmonia hybrida Pali., Thalictrum strictum Led., Ado- 

 nis Wolgensis Stev., Adonis liybrida Wolf, Alyssum Transsilvanicum 

 Schur, Crambe aspera M. B., Polygala Sibirica L., Sile7ie Csereii 



