26 ERDÉLY FLÓRÁJÁNAK JELLEMZÉSE. 



láttuk eddig, liogy az a sok endemikus és jellemző növény, melylyel 

 flórája dicsekszik, csupa kiváló faj-e ; olyan, mely más országokban élő 

 rokonaitól számos és feltűnő tulajdonságban üt el, vagy ivedig csak 

 szubtilis faj, tehát olyan, mely kevésbbé feltűnő apróbb különbségek- 

 ben tér el más flóravidékek hasonló fajaitól. Egyesek kétségtelenül 

 mint nagy fajok válnak ki, minő pl. a Hepatica Transsilvanica Fuss., 

 Syringa Josikaea Jacq., Gypsopliila petrcf.a (Baumg.) ; azonban ende- 

 mikus és jellemző növényeinek nagyobbrésze szubtilis faj. Eme szub- 

 tilis, hogy úgy mondjuk fiatal fajok emelik oly magasra Erdély flórá- 

 jának endemismiisát ; és az erdélyi növények nagyrészének finom 

 különbségei okozzák, hogy a felületes szemlélő Erdély flórájának neve- 

 zetességeiből sokat nem vesz észre és más vidékek flóráihoz sokkal 

 hasonlóbbnak gondolja, mint a minő valóban. 



Pedig e szubtilis fajoknak kettős jelentőségök van Erdély flórájá- 

 ban. Az egyik az, hogy jellemük finom vonásai állandók ; a másik 

 pedig az, hogy a hol eme szubtilis fajok teremnek, ott a velők legköze- 

 lebbről rokon faj nem terem, hanem szubtilis vérrokona által mintegy 

 helyettesítteti magát. 



Az egymást helyettesítő rokonfajokra a külföldön is csak újabban 

 fordul élénkebben a figyelem, s nevezetesen a bécsi botanikusok mu- 

 tatták ki, hogy az Alpok határvonala sok növényre nézve nevezetes 

 választót képez, mert az Alpok éjszaki hegyvidékein termő sok növényt 

 az Alpok déli mellékein más szubtilis fajok helyettesítik. Ilyen pl. a /íéí- 

 leborus niger L., melyet az Alpokon túl délfelé a Helleborus altifolius 

 Heyne helyettesít, oly szubtilis faj, melyet eddig a legtöbb növény- 

 gyííjtő egyszerűen Helleborus niger-nek tartott. Ilyen helyettesítő fajok 

 az Alpokon fölül a Coronilla Emerus L., s az Alpokon alul a földközi 

 tenger felé a neki megfelelő Coronilla austraUs Heimerl. ; ilyenek az 

 ürcliis palustris Jacq., melyet délen az Orcliis laxiflora Lam., az Or- 

 chis speciosa Hőst, melyet délen az Orchis mascula, L., az Orchis 

 morio L., melyet délen az Orchis picta Lois helyettesít. 



A mint az Alpokon innen és túl fellépő helyettesítések élénk 

 érdeklődést keltenek, ép úgy, sőt még nagyobb mértékben követelik 

 azt az Erdélyben kimutatható nagyszámú helyettesítő fajok. Egyeseket 

 e növényeink közííl már Engler is megemlít a «Versuch einer Entwicke- 

 lungsgeschichte der Pflanzenwelt» czímű művében, így: a Hypericum 

 Traiissilvanicumot, mely nálunk a Pyrenteusok Hypericum Burseri 

 Spach-ját helyettesíti ; a HaplopJiyllum BiebersteÍ7iiit, mely nálunk a 

 spanyol Haplopliyllum Hispanicumot, illetőleg a tauriai H. Tauri- 

 cumot képviseli ; a PotentiUa Haynaldianá-i, mely nálunk a Pyre- 

 níBusok PotentiUa nivalisd-t pótolja ; a Bnlbocodium Ruthenicumot, 

 mely nálunk Helvetia nagyon rokon faját a Bulbocodium vernumot 

 személyesíti. 



Sem Engler, sem mások nem vették azonban még észre, hogy 

 Erdély flórájában nemcsak ama négy helyettesítő faj honos, hanem az 

 ilyen fajok egész raja, és hogy ez a raj flóránkat jellemzően megkülön- 

 bözteti más országok növényzetétől. 



A Heuffel, Schott, Grisebach, Schür, Andrae, Janka, Kernek 



