ACONITUM. 



61 



előbbi, de ritkább. — Kolozsvár [•'], Szelindek [Schur 1. c], Bucsecs, 

 Királykö [!], Korongyis Rodnánál [C'zetz herb. !] 



89. A/lasianthum Eeichb. Icones IV. (1840) ^1. t. 79 pro var. — 

 [A. Vnlpai-ia a) Phtliora var. lasiantbum Reicbb. 1. c. «e Transsilva- 

 nia».- — A. ocbrolencum Baumg.''' ! En. II. 97, et Auct. Trans. ! — 

 A. Pyrenaicnm Grisb. Itor n. 113. et Auct. Trans.! pro p. — 

 A. ürientale et A. lasiostomum Scbur! En. 31, Fuss Trans. 33.] — 

 Csupán a délnyugoti mészkő havasok mezei s liegyi táján. — Fogaras 

 havasalji erdeiben [Scliur lierb. lemb. ! sub A. Telipliono], Törcsvár 

 [?Fuss Trans. 32], Brassó begyein: ígyCzenkliegy íScliur! VSV. X. 203], 

 Galgenberg, Burghals [Scliur! En. 31], Kis- és Nagy-Hangestein [Barth! 

 Arch. XV. 106]. Tömösszorosa felé bőven [Baumg. ! 1. c), Garcsin völ- 

 gyében bőven, Zajzon és Bodza patak fon-ásvidékei [!]. 



Szára, virágozata, sárga virágai és 

 termései berzedten bolyhosak, A tipikus 

 A. Pyrenaicum-tól különbözik: széleseb- 

 ben szabdalt levelei, csúcsa felé bővülő 

 s nem kúposán keskenyedő sisakja, és 

 végűi főkép nektariumai által, melyek 

 az A. Vulparíaéhoz hasonlók, vagyis 

 jóval vastagabbak s erősebbek mint az 

 A. Pyrenaicumot jellemző vékonyka 

 nektariumok. Viszont az A. Orientale 

 Mill. (Eeichb. 111. aconit. t. XXIX!) 

 vagyis A. ochroleucum M. B.-tól is 

 nagyon különbözik : berzedten szőrös 

 termői, széles, borzas és rövidebb sisak- 

 jával. Az A. Orientale sisakja meztelen, 

 nagyon elkeskenyedő s megnyúlt, és 

 termői is meztelenek. 



89/&. A. íiaumciartenianum Simk. Term. Füz. (188G) 179. — [A. 

 pyrenaicum Schur En. 3 1 ; Fuss Trans. 32 pro p. — A. Hosteanum 

 Scliur herb. lemb. ! pro p., — non ex descriptione, nec ex locis nata- 

 libus indicatis.] — A délnyugati mészkő havasok hegyi és havasi táján 

 sziklás helyeken. A Királykövön és a Krepatura szakadékban csupán 

 ezt láttam, hol a rokonfajait helyettesíti. — Mogura és Királykö 

 Zernyestnél [Baumg. herb.! — Fuss Trans. 32], Keresztényhavas 

 [Schur En. 31 et herb. lemb. ! sub A. pyrenaico]. 



Caules, inflorescentia, flores Intei, 

 fnietnsque patenter villosi. — Ab A. 

 Pyrenaico L. typico differt : foliis latius 

 sectis, casside ampliato, nec conico 

 angustato, et praecipue uectariis illis A. 

 Vulpariae convenientibns, idest eviden- 

 ter crassioribiis robustioribusque quam 

 nectaria A. Pyrenaici typici tenuia. 

 Ab A. Orientali Mill. (Eeichb. 111. aco- 

 nit. t XXIX !) seu A. ochroleuco M. B. 

 iterum longe ab est : carpellis paten- 

 ter hirsutis, cassideque hirsuta lata 

 ampliata et breviore. Cassis A. Orientá- 

 lis est glabra elongata valdeque angns- 

 tata ; carpella etiam glabra. 



Közép alakot képez az A. lasianthum 

 és A. Moldavicum közt. Göndörödö 

 vagy hányat álló szőröktől pelyhesedö 

 szára és virágzatában különbözik az A. 

 lasianthumtól ; berzedt és elég hosszú 

 szőröktől borzas termői és sisakjáról 

 pedig valamenyi A. Moldavicum és A. 

 Vulpariatól állandóan megkülönböztet- 

 hető. Virágai kékbe vagy szennyes sár- 

 gába játszók. Eddig csupán azon tera- 

 letről ösmeretes, melyen az A. lasian- 

 thum is terem. 



90. A.Vulparia Eeichb. 111. aconit. (1827) t. 56—58! — [A. Lycocto- 

 num Baumg." ! En. 11. 96, et Auct. Trans., non L., cujus plánta genuina 



Médium tenet inter A. lasianthum et 

 A Moldavicum. Caule inflorescentiaque 

 crispule aut reverse pubescentibus dif- 

 fei-t fib A. lasiantho Eeichb. ; carpellis 

 autem et casside pilis sat longis erecto 

 jjatulis hirtis ab omni A. Moldavico et 

 A. Vulparia statim dignoscitur. Flores 

 coeiTiIescentes aut sordide lutescentes. 

 Adhoc in ea ditione solum lectum ubi 

 etiam A. lasianthum provenit. 



