286 GALIUM. 



biró formái vegyest nőnek : ezért a G. uno eodemque loco occurrunt, qua de 



oligotriclium {Borb.)-t Miig lehet több- causa G. oligotrichnm (Borb.) meram 



nek tekintenünk, mint a G. pseudoaris- solum vaiietatem G. pseudoaristati e-sse 



tatum Schur egyik varietásának. censeo. 



910. G. uliginosum L. spec. (ed. 1753) 106. — [G. uliginosum 

 Banmg. • En. I. Sá]. — Nedves süppedékes réteken, vízerek s tavak 

 mentén a mezei tájon. — Felső- Gáld [Bartli VSV. XIX. 145], Vár- 

 belynél a Zajkányi patak mentén, Váraljánál a ÍSztrigy mentén Kov- 

 rágyig [Simk. MNL. VIII. 1:23], Szászváros [Unver. ap. Fnss Trans. 

 28S], Medgyes, Nagyselyk, Csicsóholdvilág, Hosszúaszó, Kisekemezo 

 [Barth VSV. XVIII. 76], Segesvár [Fro. Schássb. 3<S], Frumósza, Nagy- 

 szeben [Schm- En. 280], Giresau [.'Fuss Trans. Í288], Ai-pásfalunál 

 rSimk. MNL. Vin. 123], Brassó [Schíir En. 280], Borszék [Salzer VSV. 

 Vn. 53], Veresborszék [Andra? Bot. Zeit. Xin. 293], Kodna-Naszód 

 vidéke [Porc. En. 27]. 



911. 6. palustre L. spec. (ed. 1753) 105. — [G. palustre Baumg.* 

 En. I. 81. — G. montanum Baumg. 1. c. ex. descriptione, — non VilL 

 nec L. — G. saxatile Schur lierb. ; et Schur En. 287 pro p.]. — Ned- 

 ves réteken az egész terület mezei táján a liavasalji tájig. 



912. G. rotundifolium L. spec." (ed. 1753) 108. — [G. rotnndifo- 

 linm Baumg. =■' En. I. 85]. — Magasabb begyvidékek erdeiben, külö- 

 nösen fenyvesekben. — Freck mellett a Biirkács hegyen [Sigeias et 

 Eeckert! ap. Fuss VSV. XIV. 196], Spatie-Tatarului a Szurul alatt 

 [Fuss ! 1. c], Czenkhegy Brassó mellett és Lázárfalva [Baumg. 1. c.]. 



f G. valantioides MB.Taur. Cauc. I. (1808) 102. [Asperula rubioi- 

 des Schur! En. (1866) 276. — Galium Bailloni Brandzsa Anal. Acad. 

 Rom. ser. n. tom. 11. (1881) 538 tab. II. — Confer. etiam Simk. 

 MNL. Vni. 110 — 114-]. — Sziklás liavasalji erdőkben a Verestorony- 

 szoros vidékén, de eddig csak Eomániában [Brandza Prodr. FI. Rom. 

 249], Baumgai-ten Asperula taurinája, melyet a Bucsecsről jelez, — a 

 leírás nyomán ide tartozik. 



913. G. rubioides L. spec (ed. 1753) 105. — [G. rubioides 

 Baumg,"- En. I. 81. — G. hyssopifolium Auct. Trans. vix Hoffm. — 

 G. boreale Auct. Trans. nonnullomm, — non L.]. — Füves cserjés 

 helyeken a mezei tájon. — Kolozsvár [Landoz I. 9], Kolos, Boós, 

 Torda, Berkenyes, Botoromvölgy és Virágosvölgy [Freyn Közlem. XIII. 

 96], Felvincz, Maros-Décse, Nagyenyed, Boros-Bocsárd, Borbánd [Simk. 

 MNL. VIII. 123], Gyulafehérvár [! Cserni Gyulaf. 21 sub G. borealü], 

 Vajda-Hunyad szénamezőin [Simk. MNL. VIII. 123], Szászváros [Un- 

 ver. ap. Fuss Trans. 289], Kiskapus, Monora, Kisekemezo [Barth VSV. 

 XVIII. 76], Nagyszeben, Szt-Erzsébet, Szászujfalu [Fuss Alt. Arch. 11. 

 352], Szelindek. Nagycsűr, Kakasfalva [Fuss Trans. 289], Giresau 

 [Simk. MNL. VEI. Í23], Brassó, Besztercze [Baumg. 1. c], Rodna- 

 Naszód vidéke [Porc. En. 27 sub G. boreali]. 



var.) «fructibus setuloso scabris» = G. pseudorubioides Schur ! 

 En. (1866) 280 pro var. — [G. boreale Baumg.- En. I. 85 ! Fuss 

 Trans. 289 ex diagnosibus]. — Hasonló, de melegebb, szikárabb lie- 

 lyeken mint a törzsfaj. — Kolozsvárt a szénamezőkön, a Bükkön s a 



