VALERIÁNA. 



^287 



Malomvölgyben. ToídMliasadékánál, Nagvenvednél a Herzsahegyen 

 [Simk. MNL. VIII. 1^24-], Székelykö [! Winkler ÖBZ. XVI. 48 sub G. 



boreali], Vízakna, Nagyszeben [Fuss ! írans. snb G. boreali], Nagycsűv, 

 Giresau [Fuss! Trans. 289 siib G. psendorubioide], Talmács, Ujegyház, 

 Segesvár [Baumg. 1. c], Medgyes. Nagyselyk. Monora, HosFzúaszó, 

 Kif ekemező, Nagyekemezö [Barth VSV. XVIII. 76], Kőhalom, Brassó 

 [Banmg. 1. c]. Szászrégen [Emerich ap. Fuss Trans. 289], Rodna- 

 Naszód vidéke [Porc. En. 17]. 



Linné a Galhim ruhioidcs-i 1. c. így Linaeus Üaliuni ruhioidevi, 1. e. sic 



jellegzi : dignoscit : 



«fructibus glabris. . . Facies Galii horealis, sed fólia diiplo latiora nervis 

 subtns scabra, Caulis firmus erectus. . . . Habitat in Európa australi». 



Noha a levelek nagysága és szélessége Licet folionim magnitúdó latitudoque 



arai növényünkön nagyban változik, in, stirpe nostra multum variat, diag- 



mégis egészen reáillik Linné eme diag- nosis haec Linnaeana tamen cum stirpe 



nozisa. A typikus G. boreale-t Linné nostra optimecongruit. StirpemG./íoren- 



«fractibus hispidis» jellegzi, s ez a jel- /is typicamLinnaeus «fructibus liispidis» 



leges G. boreale az Éjszak-Európában dignoscit, et tirps illa typica, cornpara- 



szedett példányok alapján a mi nővé- tisspeciminibus in Európa boreali lectis 



nyeinktől valóban el is tér úgy borzas re vera a nostris speciminibns discrepa,t 



termései mint gyengébb szára, kisebb s tam fructu hispido quam caule debiliori, 



keskenyebb szárlevelei, valamint kes- foliis calinis minoribus et angustioribus 



kevy-ldndzsás virágzati levelei által. quam et foliis floralibus anguste lanceo- 



A mi növényeink szára mindig hatal- latis. 



masabb, szárleveleik nagyobbak és Caulis nostrarum speciminum sem- 



szélesebbek mint a G. boreale-nk\, a per robustior, fólia caulina eorum ma- 



virágok közt álló leveleik tojásdadok vagy jóra et latiora quam in G. l'Oreali, fólia 



tojásdad-hosszúkások, végűi tennéseik eorum floralia urata aut ovato-ohlonga, 



majd meztelenek, majd sertéktöl érdé- denique fructus eorum nunc glabri, 



sek, de soha sem borzasok. A meztelen nunc setuloso scabri, sed nunquam 



termésüek a typikus G. ritbioides-nek ; hispidi. Illa, fructibus glabris G rubi- 



a sertéstei-mésüek a G. pseudorubioides- oidem typicum ; illa fnictibus setulosis 



nek képviselői. praedita ; G. pseudoriibioidem repraesen- 



tant. 



247. Rubia L. gen. 127. 



914. R. tinctorum L. spec. (ed. 1753) 109. [R. tinctorum Baumg." 

 En. I. 86. — R. peregrina Scliur Sertum n. 1303 ; En. 278, — non L.]. 

 Kertek kerítésein, gyepükön, a mezei táján. — Kolozsvár [Landoz I. 

 8], Gyulafehérvár [Cserni Gyulaf. 21], Gurény falu Malomviz felett [!], 

 Nagy-Eapold, Bokaj [Unver ap. Fuss Tran-^. 286], Eoszcsűr [Schur En. 

 278 sub R. peregrina], Asszonyfalva, Csicsóholdvilág, Hosszúaszó 

 [Barth VSV. XVIII. 76], Segesvár, Brassó [Baumg. 1. c], Hagvmás 

 [CzetzErd. Muz. VI. 21]. 



XLVI. Valeriaaaceae DC. FI. Fr. IV. 2.37. 



248. Valeriána L. gen. n. 44. 



915. V. sambucifolia Mik. in Pohl. Bohém. I. (1810) 41. — [V. 



sambucifolia Baumg.-'' Mant. 4. — V. sciaphila Schur! En. (1866) 289]. 



SiMONKAi : Erdély flórája. •^■^ 



